- ÉRTELMILEG ÉS TANULÁSBAN AKADÁLYOZOTTAK KÓRTANA
- Előszó
- Bevezető
- 1. fejezet: Fogyatékosság, fogyatékos emberek megítélése - WHO modellje
- 2. fejezet: A személyiség ösztönző rendszere
- 3. fejezet: Az emberi megismerés alapjelenségei
- 4. fejezet: Tanulás, megismerés
- 5. fejezet: Neuroanatómia, neurofiziológia
- 6. fejezet: Neuropathologia
- 7. fejezet: Idegrendszeri működés zavarok korai felismerése
  - 7.1. Újszülöttek, csecsemők reflex zavari, kóros tünetei
  - 7.2. Kisded- és gyermekkori zavarok
- 8. fejezet: Értelmi és tanulási zavarok okai
  - 8.1. PRÉNATÁLIS OKOK
    - 8.1.1. Szülők életkora és kockázatok (Biológiai okok)
    - 8.1.2. Központi idegrendszer fejlődési anomáliái
      - 8.1.2.1. Agy fejlődésének zavarai
    - 8.1.3. Magzati függelékek kóros állapotai
    - 8.1.4. Small for Gestational Date/Age (SGD/SGA)
    - 8.1.5. „Mit hozott magával az anyaméhből a magzat?”
      - 8.1.5.1. „Méhen belüli stressz”
    - 8.1.6. Epigenetika és mentális folyamatok
      - 8.1.6.1. Epigenetikai változásokhoz vezető okok
    - 8.1.7. fejezet: Biológiai kórokok
      - 8.1.7.1. Prion
      - 8.1.7.2. Genom
        - 8.1.7.2.1. Kromoszóma rendellenességek (kariopátiák)
          - Szomatikus kromoszómák számbeli rendellenességei
          - Szomatikus kromoszómák szerkezeti anomáliái
          - Nemi kromoszómák számbeli rendellenességei
          - Nemi kromoszómák szerkezeti anomáliái
      - 8.1.7.3. Anyagcsere betegségek
      - 8.1.7.4. Hormonrendszer zavarai és értelmi akadályozottság
  - 8.2. PERINATÁLIS OKOK
    - 8.2.1. Oxigénhiányos állapotok
    - 8.2.2. Császármetszés
    - 8.2.3. Születés közben bekövetkezett rendellenességek
  - 8.3. POSZTNATÁLIS OKOK
    - 8.3.1. Újszülöttek sárgasága (icterus neonatalis, bilirubinopathia)
    - 8.3.2. Fertőzések
    - 8.3.3. Daganatok
    - 8.3.4. Sérülések
    - 8.3.5. Poszttraumás stressz szindróma
    - 8.3.6. Szociális háttér
- 9. fejezet: ÉRZÉKELŐ SZERVRENDSZEREK ANOMÁLIÁI ÉS MENTÁLIS KÉPESSÉGEK
  - 9.1. Agnózia
  - 9.2. Neurofiziológia, neuropatológia
  - 9.3. Látás szervrendszere
  - 9.4. Hallás, egyensúlyozás szervrendszere
  - 9.5. Siketvakság
  - 9.6. Taktilis zavarok
- 10. fejezet: Gyermekkori pszichiátriai kórképek kialakulása
- 11. fejezet: Tanulási és értelmi zavarok pszichiátriai hátterei
  - 11.1. Depresszió
  - 11.2. Schizophrenia
- 12. fejezet: Érzelmi (emocionális) folyamatok és tanulási zavarok
  - 12.1. Késztetés (motiváció)
  - 12.2. Szorongás
  - 12.3. Gátlásos állapot
  - 12.4. Agresszió
- 13. fejezet: Központi idegrendszer tanulási és értelmi zavarokkal járó betegségei
- 14. fejezet: GYÓGYPEDAGÓGIAI KÉPZÉS SZEMPONTJÁBÓL FONTOSABB TÜNETCSOPORTOK, BETEGSÉGEK
  - 14.1. Parciális teljesítmény zavarok (Részképesség zavarok)
  - 14.2. Specifikus tanulási zavarok (iskolai teljesítmények zavarai)
    - 14.2.1. Diszlexia
    - 14.2.2. Diszkalkulia
    - 14.2.3. Diszgráfia
    - 14.2.4. Készségek kevert zavara
    - 14.2.5. Beszéd és a nyelv specifikus fejlődési zavarai
- 15. fejezet: Figyelemhiányos hiperaktivitás - Attention deficit hyperactivity disorder (ADHD)
  - 15.1. Kórtani háttér
  - 15.2. Figyelemhiányos hiperaktivitás típusai és tüneteik
- 16. fejezet: Cerebralis paresis (CP)
- 17. fejezet: Beszéd és nyelv fejlődési zavarai
  - 17.1. Beszédzavarok okai
  - 17.2. Beszédzavarok, beszédhibák
- 18. fejezet: DCD (Developmental Coordination Disorder)
- 19. fejezet: Magatartási fenotípus betegség (viselkedési zavar) és kognitív deficit
  - „Erőszakos gyerekek, agresszív felnőttek”
  - Gyermekkori regulációs zavarok
  - Serdülőkori problémás viselkedési formák
- 20. fejezet: Down-kór
- 21. fejezet: Fejlődés pervazív zavarai
  - 21.1. Autizmus spektrum betegség (ASB)
    - 21.1.1. Autizmus spektrum betegség (ASB, ASD) korai tünetei, tünetei
    - 21.1.2. Autizmus spektrum betegség (ASB, ASD) kóreredete
      - 21.1.2.1. Autizmusról az epigenetika tükrében
      - 21.1.2.2. Immunfolyamatok és autizmus
      - 21.1.2.3. Autizmus praenatalis és perinatalis rizikótényezői
      - 21.1.2.4. Szindrómás autizmus
      - 21.1.2.5. Kis penetranciájú gének
      - 21.1.2.6. Gyakori nukleotid változások (Single Nucleotid Variant SNV)
      - 21.1.2.7. További lókuszokon talált mutációk ASD betegekben
  - 21.2. Asperger-szindróma
  - 21.3. Máshova be nem sorolt PDD
  - 21.4. Gyermekkori dezintegratív betegség
- Irodalom

« Előző | Következő »

# 21.1.2.4. Szindrómás autizmus

Szindrómás ASD-k között több a monogénes, oligogénes forma, mint a nem szindrómásak között. Ezek felismerése, igazolása családtervezési szempontokból nem kerülhető meg. Genetikailag három csoportoba sorolják a szindrómás ASD-ket. Nevezetesen monogénes kórképeket, ritka koromoszóma anomáliákat és ritka CNV-okat különböztetnek meg.

Monogénes kórképek

az ASD-ben mintegy 5%-ot tesznek ki.

Fragilis X-szindróma (Xq27.3)

FMR1 gén mutáció a CGG trinucleotid (200-nál is több!) ismétlődése révén okozza a jellegzetes tüneteket. Ez a szindróma minden ezredik gyereket érint. A középsúlyos-súlyos veleszületett szellemi gyengeségben szenvedő fragilis X-es fiúk mintegy fele szenved autizmusban. Jellemzi őket a hosszú arc, az elálló, nagy fül, nagy here (macrorchidismus), sztereotip mozgások, szociális szorongás.

Sclerosis tuberosa (Bourneville-szindróma)

TSC1 (lókusz: 9q32-34) és TSC2 (lókusz: 16p13) gén mutációi (e géneknek erős a mutációs rátája) révén autosszomális domináns öröklődésű kórállapot következik be az agyban meszesedésekkel, durva agytekervényekkel, bennük rendezetlenül elhelyezkedő óriás neuronokkal és gliasejtekkel. Gyengeelméjűség, spasztikusság, epilepsziás rohamok uralják a neurológiai tüneteket. Külsőleg bőrelváltozásokkal („white spots”, pigment szegény foltokkal), adenoma sebaceummal jellemezhető. Bőrtünetekkel jelentkezők autizmusa hamarabb kórismézhatő.

Phenylketonuria (PKU)

Autoszomális recesszív öröklődésű enzimhiány. Fenil-alanin-hidroxiláz hiány vagy csökkent aktivitása a PAH gén (12q24.1 lókusz) több mutációja (intron repeatek, tandem repeat) miatt áll fenn. A gondozott, kezelt PKU-s gyermek autizmusa kivédhető, elkerülhető.

Rett-szindróma

Xq28 lókusz (dominánsan öröklődő) MECP2 (kromatin „architektúra”) génjének mutációja (metilációs zavar, hiszton deacetiláció) miatt létrejött pervazív neurodevelopmentális zavar. Nem autizmus. A sejtmagban található MECP2 fehérje hiánya az agykéreg neuronjainak fejlődési zavarát okozza a synaptogenesisben. Lányok tünetei 3 hónapos kortól észlelhetők. Megáll a fej növekedése, görcsök, szabálytalan légzés hívja fel a figyelmet a bajra. Idővel észlelhetők az autizmus tünetei és 2 éves kortól a szellemi visszamaradás. Egy-négy éves korban fokozatosan elvesznek már kialakult hasznos és célorientált kézmozdulatok, a célzatos kézmozgásokat felváltják apraxiára, ataxiára jellemző mozgások, amikre jellemzők a középvonalban mutatkozó mozdulatok: kézcsavarás, kézmosás, tapsolás, ütögetés, kéz vagy ujjak szájba vétele. Következmény: a gyerek képtelenné válik kézi manipulációkra. Ez alatt a kommunikáció zavara fokozódik és ennek függvényében a szociális visszahúzódás is. További súlyos tünet az expresszív és a receptív nyelvfejlődés zavara. Ahogy elveszítik a kézzel mutatást és a szóbeli közlést, ránézéssel képesek közölni szándékukat és kifejezni valami iránti érdeklődésüket. A járás és az állás tovább romlik, a betegek tolókocsiba kerülnek. E betegek magatartási fenotípusát jellemzi a kommunikációs deficit és sztereotip magatartás. Az 5. és a 48. hónap között a fej növekedése lassul az encephalopathia miatt.

Smith-Lemli-Opitz-szindróma

(Lásd fentebb!) Koleszterin bioszintézis anomálimiája mikrocephaliaval, agyi struktúrák fejlődési rendellenességével, mentális zavarral egyéb anomáliák kíséretében. ASD-ek között kevesebb, mint 1%-ban fordul elő.

Cornelia de Lange-szindróma

Heterogén eredetű betegség, melyben a cohesin fehérje komplex kódolási zavarát okozza az 5p13.2 lókuszon levő NIBPL gén mutációja, valamint az X-hez kötött forma hátterében álló SMC1A, SMC3, RAD21, HDAC8 gén mutációja. Cohesin fehérje komplex mind a mitosisos, mind a meiosisos sejtosztódásban szabályozza a sziszter kromatidok szétválását.

Ritka koromoszóma anomáliák

Autizmus spektrum betegségek mintegy 5%-ának hátterében kromoszóma átrendeződések mutathatók ki, leggyakoribbak a 2q, 7q, 15q, 22q és X kromoszómán.

Di George-szindróma

Autoszomális domináns öröklődésű rendellenesség a 22q11.2-, [22q11.2DS (deléciós)]-szindróma. (Lásd előbb!) A központi idegrendszer zavarai megnyilvánulnak beszéd, intellektus, tanulás terén észlelt elmaradásban, figyelemzavarban, szorongásban, társadalmi kapcsolatok kiépítési nehézségeiben, autizmus spektrum zavarban, skizofréniában. A szellemi képességek és tanulás szempontjából e szindrómában további fontos rendellenességek: ajak- és szájpad-hasadékok, velopharyngealis beidegzési zavarok, vezetéses vagy percepciós hallásvesztések.

Phelan-McDermid-szindróma

22q13.3– mikrodeléció több gén elvesztésével jár. Gyakorta gyűrűképződéshez vezet a hosszú karon. A ritka betegségben szenvedők külső megjelenésükben hasonlítanak a fragilis X-szindrómásokra. Késik a szellemi fejlődésük, intellektualitásuk gyenge színvonalú, fájdalom érzésük szintje kritikus. Autizmusra jellemző viselkedésüket, attitűdjeiket kíséri agresszivitás.

Angelman-szindroma, Prader-Willi-szindróma

Részleteen lásd előbb!

ASD-és betegek 1-3%ában találkozunk e betegekkel.

Down-szindróma

Részletesen lásd előbb!

ASD-ben 1-3% gyakorisággal találkozunk Down-osokkal.

Turner-szindróma és Klinefelter-szindróma

Részletesen lásd előbb!

Igen ritkán fordulnak elő ASD-vel együtt.

Kópiaszám variánsok (Copy Number Variations, CPV)

A kópiszám variánsok szerepe az autizmusban a CNV helyén és funkcióján múlik, e tekintetben azok a fontosak, melyek a szinaptikus kötődéseket, neuronok motilitását szabályozzák kialakítva teljes ASD klinikai képet vagy enyhe fokút. Öröklődő és „de novo” CNV-ket ismerünk. ASD-t kb. 5-10%-ban okoznak. Megjegyzendő: azonos CNV-k más viselkedésel és alaki jellemzőkkel, míg különböző CNV-k azonos megjelenéssel és viselkedéssel jelennek meg az autistákban és családjaikban.

« Előző | Következő »