A kitagolás folyamatai Európában és Magyarországon

- A kitagolás folyamatai Európában és Magyarországon
- Bevezető gondolatok és a tananyag célja
- 1. A felnőtt értelmi fogyatékos személyek intézményes ellátásának története
  - 1.1. Az intézményes ellátás kezdetei
  - 1.2. A korai intézményes ellátás: az ideg- és elmegyógyintézetek
  - 1.3. Az „értéktelen élet”
    - 1.3.1. Az eugenikai tanok Magyarországon
  - 1.4. A II. világháború után
  - 1.5. A totális intézmények jellemzői
  - 1.6. Záró gondolatok
  - 1.7. Tudáspróba
  - Irodalom, ajánló
- 2. A normalizációs elv
  - 2.1. A normalizációs elv
    - 2.1.1 Normális napi ritmus
    - 2.1.2. Normális heti ritmus
    - 2.1.3. Normális éves ritmus
    - 2.1.4. Normális tapasztalatok az egyes életszakaszokról
    - 2.1.5. Normális tisztelet
    - 2.1.6. Normális lehetőségek a heteroszexuális világba történő beilleszkedésre
    - 2.1.7. Normális életszínvonal
    - 2.1.8. Normális környezeti feltételek
  - 2.2. A normalizációs elv továbbgondolása
  - 2.3. A normalizációs elv félreértelmezése
  - 2.4. A normalizációs elv ma – kritikai megközelítés
  - 2.5. A normalizációs elv a gyakorlatban
  - 2.6. Értelmi fogyatékos személyek lakhatási lehetőségei
    - 2.6.1. A lakóotthon
    - 2.6.2. A támogatott lakhatás
  - 2.7. Tartalmi összefoglalás
  - 2.8. Tudáspróba
  - Irodalom
- 3. A gyógypedagógián belüli paradigmák és hatásuk a felnőtt értelmi fogyatékos személyek életére
  - 3.1. Paradigmák a gyógypedagógiában
  - 3.2. A gyógypedagógiai paradigmák és mögöttes tartalmuk
    - 3.2.1. Az életminőség
    - 3.2.2. Önrendelkezés és Empowerment
    - 3.2.3. Személyes fejlődés és az egyéni szerep kiterjesztése
    - 3.2.4. Individualizáció és szükségletorientáltság
    - 3.2.5. Esélyegyenlőség és a választás szabadsága
    - 3.2.6. Polgári jogok
    - 3.2.7. Integráció és inklúzió
    - 3.2.8.1. Az integráció
    - 3.2.8.2. Az inklúzió
  - 3.3. Összefoglaló gondolatok
  - 3.4. Tudáspróba
  - Irodalom
- 4. A kitagolás nemzetközi viszonylatban
  - 4.1. Mi maga a kitagolás?
  - 4.2. A kitagolás dinamikája
  - 4.3. A kitagolás korai képviselője, Svédország
  - 4.4. Anglia
  - 4.5. Németország és Ausztria
    - 4.5.1. Németország
    - 4.5.2. Ausztria
  - 4.6. A közép- és kelet-európai országok
  - 4.7. Összefoglalás
  - 4.8. Tudáspróba
  - Irodalom, törvények
- 5. A kitagolás egy konkrét példája, Berlin
  - 5.1. Berlin – az intézményi rendszer kialakulása
  - 5.2. A berlini ellátórendszer sajátosságai
    - 5.2.1. „Szükségletcsoportok” (Hilfebedarfsgruppen)
    - 5.2.2. Esetmenedzsment
  - 5.3. A berlini lakhatási lehetőségek ma
  - 5.4. A hiányzó ellátási formákra irányuló vizsgálatok, beszámolók
    - 5.4.1. Lotse
    - 5.4.2. Clearingstelle
  - 5.5. A komplex fogyatékosság
  - 5.6. Nemzetközi példák és kitagolási programok
  - 5.7. A berlini lakhatási lehetőségek – összefoglaló záró gondolatok
  - 5.8. Tudáspróba
  - Irodalom
- 6. Nemzetközi dokumentumok
  - 6.1. A fogyatékosságügyi politika nemzetközi szinten
  - 6.2. Az ENSZ-egyezmény
  - 6.3. Európai Unió fogyatékosügyi politikája
    - 6.3.1. Európai Strukturális Alapok
  - 6.4. Európai Unió ajánlásai
  - 6.5. Összefoglaló gondolatok
  - 6.6. Tudáspróba
  - Irodalom, törvények, dokumentumok, honlapok
- 7. A magyarországi helyzet
  - 7.1.Intézményi történet Magyarországon
  - 7.2. Az intézetek lakóinak helyzete
  - 7.3. A lakóotthonok
  - 7.4. Magyarországi törvények, rendeletek
  - 7.5. Az 1998-as esélyegyenlőségi törvény
  - 7.6. A kitagolási program stratégiája
  - 7.7. A Polgári Törvénykönyv
  - 7.8. Összefoglaló gondolatok
  - 7.9. Tudáspróba
  - Irodalom, törvények, forrás
- 8. Az első kitagolási kísérletek Magyarországon
  - 8.1. Bevezető gondolatok
  - 8.2. Soros Alapítvány programja
  - 8.3. Állami programok
  - 8.4. Az első programok elszigeteltsége
  - 8.5. Lezáró gondolatok
  - 8.6. Tudáspróba
  - Irodalom, ajánlott oldalak
- 9. A „Stratégia”
  - 9.1. Stratégia – a dokumentum
  - 9.2. Intézményi Férőhely Kiváltást Koordináló Országos Testület
  - 9.3. Mentorháló
  - 9.4. Támogatási szükséglet felmérése
  - 9.5. Összefoglaló gondolatok
  - 9.6. Tudáspróba
  - Irodalom, források
- 10. Sikeres kitagolás – néhány gondolat
  - 10.1. Mit tekintünk sikeres kitagolásnak?
  - 10.2. A támogatott döntéshozatal
  - 10.3. A személyre szabott költségvetés
    - 10.3.1. Fogalmi magyarázat
  - 10.4. Megváltozott szerepek
  - 10.5. Lezáró gondolatok
  - 10.6. Tudáspróba
  - Irodalom
- 11. Az első programok Magyarországon
  - 11.1. A kitagolásban résztvevő első intézmények
  - 11.2. A települések és a kialakítani kívánt ellátás ingatlanainak jellemző
  - 11.3. Az intézményi férőhelyek alakulása
  - 11.4. Tervek a foglalkoztatásra
  - 11.5. Az intézményi struktúrák átalakulása
  - 11.6. A lakók és a dolgozók felkészítése a változásokra
  - 11.7. A környezet reakciója
  - 11.8. Összefoglaló, lezáró gondolatok
  - 11.9. Tudáspróba
  - Irodalom, tanulmányok, linkek
- Tudáspróba
  - Tudáspróba 1.
  - Tudáspróba 2.
  - Tudáspróba 3.

« Előző | Következő »

# 7.3. A lakóotthonok

A modernebbnek mondható lakóotthonokban helyet kapó személyek száma jóval alacsonyabb, mint a nagy intézetekben élők száma, megközelítőleg 1400 fő. Arányait tekintve e számok alapján tehát azt mondhatnánk, hogy a fogyatékos felnőttek megközelítőleg 10%-a él a gyógypedagógia mai törekvéseinek megfelelően emberhez méltóbb körülmények között. Számuk a statisztikák szerint ha kis mértékben is, de folyamatosan nő. A kitagolási programok következtében várhatóan erőteljesebben nőni fog.

Bentlakásos intézményben élő fogyatékos személyek száma Magyarországon 2000 és 2008 között, Forrás: Verdes et. al., 2011, 16.o.

A táblázatban megjelenített 2008-ig visszamenő adatok azonban további elemzést kívánnak. A lakóotthonok közel fele a totális intézmények területén, a totális intézményeket oly gyakorta körülvevő falakon belül helyezkedik el, a nagy intézetek struktúráival továbbra is konfrontálva az ott élő személyeket (Verdes 2009). E helyzet kialakulása szorosan köthető az első magyarországi kitagolási törekvésekhez (lásd 8 fejezet).

Magyarországon a nagy intézetek lebontásának nehézségeit nemcsak a társadalom által is legitimált folyamat határozza meg, melyben a nem kívánt személyek elzárását rendszerszinten jól működő mechanizmusok biztosítják (gondnokság), hanem jelentős tényezőként jelenik meg ezen intézetek munkahelyteremtő ereje. A rendszerváltás utáni munkaerő-piaci változások következtében a 90-es évektől a gazdaságilag gyengébb régiókban a nagy intézetek munkahelyteremtő aspektusa kerül előtérbe. A régió jelentős munkaadójaként a nagy intézetek így egyre több intézeti dolgozó számára jelentenek biztos megélhetési bázist, mely a fenntartókat az intézetek megtartására ösztönzi (részletesebben lásd Verdes 2009).

Az intézetekben élő értelmi fogyatékos személyek többsége gondnokság alatt áll (Verdes 2008). A gondnokság alá helyezett személy részlegesen vagy teljesen elveszti cselekvőképességét, azaz adott ügycsoporttal kapcsolatos döntési jogát. Cselekvőképesség teljes korlátozása esetén az érintett személyek kizáró gondnokság alá kerülnek. Ez azt jelenti, hogy az életét érintő kérdésekben a gondnok dönt. Részlegesen cselekvőképes személyek korlátozó gondnokság alá kerülnek, azaz bizonyos ügyekben a gondnokolt nem dönthet, bizonyos ügyekben azonban maguk rendelkezhetnek a gondnok bevonása nélkül (lásd MDAC, 2007). A korlátozó gondnokság alatt álló személyeket rendszerint olyan ügycsoportokban korlátozzák (a teljesség igénye nélkül), mint ingó és ingatlan vagyonnal kapcsolatos döntések, vagy lakásbérleti szerződéssel kapcsolatos jognyilatkozat, vagy az intézeti elhelyezéssel kapcsolatos jognyilatkozat. A gondnokság köré számos társadalmi folyamat épül, mind a családon belül, mind a tágabb társadalmi érdekeket figyelembe véve, ezek a folyamatok azonban legkevésbé sem szolgálják a fogyatékos személy érdekeit. Az intézetbe kerülés gyakorlatilag együtt jár a polgári jogoktól való megfosztással (lásd Verdes/Tóth 2010).

Magyarországon a felnőtt értelmi fogyatékos személyek lakhatási lehetőségei ma erősen korlátozottak. A lakóotthonok elérhetősége korlátozott, a nemzetközi dokumentumok által is ajánlott támogatott lakhatás elenyésző arányban áll az értelmi fogyatékos személyek rendelkezésére. A modernebb, a gyógypedagógiai paradigmaváltásokat is szem előtt tartó lakhatási formák a civil szektor törekvései nyomán vannak jelen Magyarországon (lásd 8. fejezet). A törvényi keretek változásában a gyógypedagógiai paradigmák változása tetten érhető, ha minimális formában is. A következő bekezdésekben a főbb törvényi változásokat követjük nyomon a 90-es évektől kezdődően, különös tekintettel a lakhatási lehetőségekre és a fogyatékos személyek jogaira.

« Előző | Következő »