Bevezetés az irodalomtudományba

- Bevezetés az irodalomtudományba
- Tartalomjegyzék
- Előszó
- I. INTÉZMÉNYTÖRTÉNET
  - I. 1. Egyetemek és akadémiák a késői középkorban és a korai újkorban (Balázs Mihály)
  - I. 2. Az irodalom intézménytörténete a 18-19. században (Gere Zsolt)
    - I.2.1. Az intézmény fogalma
    - I.2.2. Az irodalom intézményei
    - I.2.3. A Magyar Tudományos Akadémia
    - I.2.4. A Kisfaludy Társaság (1836-1952)
  - I. 3. Ellenőrző kérdések és feladatok az Intézménytörténet című fejezethez
- II. FILOLÓGIA
  - II.1. Fejezetek a filológia történetéből (Fazekas Sándor)
    - II.1.1. Antikvitás
    - II.1.2. A filológia a középkorban
    - II.1.3. A filológia reneszánsza – a reneszánsz filológia
    - II.1.4. Felvilágosodás
    - II.1.5.A modernkori filológia
  - II.2. Legfontosabb módszertani eljárások és szakkifejezések (Fazekas Sándor)
    - II.2.1. A stemma
    - II.2.2. Kiadástípusok
    - II. 2. 3. Fontosabb szakkifejezések listája
    - II. 2.4. Íráshordozók és medialitás
  - II. 3. Digitális filológia (Labádi Gergely)
    - II.3.1. A számítógép mint eszköz
    - II.3.2. A könyvbeli szöveg
    - II.3.3. A számítógép mint médium – a szöveg az információs társadalomban
    - II.3.4. A digitális szöveg
    - II.3.5. Mihez kezd(j)ünk a digitális szöveggel?
    - II.3.6. Digitális szöveg- és tanulmánygyűjtemények, könyvtárak
  - II. 4. Ellenőrző kérdések és feladatok a Filológia című fejezethez
- III. RETORIKA (Ötvös Péter)
  - III. 1. Rövid történet
  - III. 2. A retorikai beszéd felosztása
  - III. 3. Példa a beszédnemek irodalmi használatára
    - III. 3. 1. Petőfi Sándor: Füstbe ment terv
    - III. 3. 2. József Attila: Arany
    - III. 3. 3. Akartok-e rabok lenni?
  - III. 4. Feladatok és kérdések a Retorika című fejezethez
- IV. VERSTAN (Bognár Péter)
  - IV.1. Alapvetés
    - IV.1.1. Az ismétlődés fogalma
    - IV.1.2. Verstan és poétika
    - IV.1.3. Verstan és előadásmód
  - IV.2. Magyar vers, magyar verstan
    - IV.2.1. Nemzeti versidom
    - IV.2.2. Versidomvita
  - IV.3. Általános metrika
    - IV.3.1. A Jakobson–Lotz-axiomatika
    - IV.3.2. Metrikai összetevők + metrikai szabályok
    - IV.3.3. Nyelvi összetevők + metrikai szabályok
      - IV.3.3.1. Összetevők
        - IV.3.3.1.1. A megfelelések fajtái
        - IV.3.3.1.2. A numerikus szabályozottság tárgya
      - IV.3.3.2. Szabályrendszer
        - IV.3.3.2.1. A numerikus szabályozottság elve: szám
        - IV.3.3.2.2. A numerikus szabályozottság elve: tartalom
        - IV.3.3.2.3. A numerikus szabályozottság elve: szám és tartalom
  - IV.4. Példatár a metrikai elemzésekhez
    - Átkozott legyen az éj
    - Angyaloknak nagyságos asszonya (RPHA 99)
    - Mikor Szennakerib az Jeruzsálemet (RPHA 940)
    - Elmelkedesek az örökke-valoságrol (RMKT 17, 9. 77/s)
  - IV. 5. Ellenőrző feladatok és kérdések a Verstan című fejezethez:

« Előző | Következő »

# IV.3.1. A Jakobson–Lotz-axiomatika

Mivel a metrikai rendszerekhez gyakran kizárólag a versszövegeken keresztül férünk hozzá, szövegimmanens leírást lehetővé tevő elméleti keretre van szükségünk. Az axiomatikus verstan ilyen.

A versrendszerek axiomatikus tárgyalásának gyakorlatát Roman Jakobson és Lotz János vezette be egy a Stockholmi Magyar Intézetben 1941. április 8-án elhangzott, a mordvin népdalok verselését tárgyaló előadásukban.[1] Az eljárást 1972-ben megjelent tanulmányában Lotz tovább pontosítja, kimondva, hogy a korábban megfogalmazottakkal ellentétben egy versrendszer axiomatikus tárgyalása elméletileg képtelen leírni a versrendszer által tiltott szerkezeteket.[2]

A módszert Lotz a következőképpen foglalja össze. Előbb „explicit módon felsoroljuk az összes primitívet (ezek a rendszer definiálatlan terminusai),” majd „axiomák (szabályok) segítségével lefektetjük az összes fennálló viszonyt ezek között az alapvető alkotórészek között”.[3]

A definiálatlan elemek (vagyis a primitívek) az elmélet szerint a versrendszer nyelvi és metrikai összetevői. A mordvin vers esetében a szerzőpáros öt nyelvi és két metrikai összetevőt különböztet meg. Nyelvi összetevőnek tekinti a szótagot, a szót, a tagot, a mondatot és az „egész”-et, mivel ezek „nyelvileg adottak, azaz költészeten kívül is megvannak”, metrikai összetevőként értelmezi az ütemet és a sort, mivel e két összetevő „csak a költői mű által jön létre”.[4] A kétféle összetevő lényegi változtatás nélkül kerül át Lotz önálló tanulmányába. A nyelvi összetevőket (itt: nyelvészeti alkotóelemek) alosztályokba sorolja („hangtani jegy – primitív: szótag; szemiotikai keret – primitívek: szó, kolon, mondat”), a metrikai összetevők közül a korábban „ütem”-nek nevezett egységet átkereszteli („szegmentum”), de ezek a változtatások a lényeget nem érintik.[5] Az összetevők felsorolása után az axiomatikus versleírás az ezeket elrendező szabályokat írja le. Például: „I. Alaptétel: A metrikai rendszerben valamennyi összetevő úgy rangsorolható, hogy minden következő a közvetlen megelőzőkből egész számút (azaz egyet vagy többet tartalmaz). A sor a következő: szótag, szó, ütem, tag, sor, mondat, »egész«.” Vagy: „II-1. Alaptétel: Egy ütem legalább három, de kétszer háromnál kevesebb szótagot tartalmaz.”[6]

[1] Magyarul: Jakobson Roman–Lotz János, Egy vers-rendszer axiomatikája – a mordvin népdalok alapján = Uők., Két tanulmány, szerk. Szépe György, Bp., Magyar Nyelvtudományi Társaság, 1968, 3–8.

[2] Lotz János, i. m., 1976, 251–257.

[3] Uo., 252.

[4] Jakobson–Lotz, i. m., 1968, 4.

[5] Lotz János, i. m., 1976, 252–254.

[6] Jakobson–Lotz, i. m., 1968, 4–5.

« Előző | Következő »