- ÉRTELMILEG ÉS TANULÁSBAN AKADÁLYOZOTTAK KÓRTANA
- Előszó
- Bevezető
- 1. fejezet: Fogyatékosság, fogyatékos emberek megítélése - WHO modellje
- 2. fejezet: A személyiség ösztönző rendszere
- 3. fejezet: Az emberi megismerés alapjelenségei
- 4. fejezet: Tanulás, megismerés
- 5. fejezet: Neuroanatómia, neurofiziológia
- 6. fejezet: Neuropathologia
- 7. fejezet: Idegrendszeri működés zavarok korai felismerése
  - 7.1. Újszülöttek, csecsemők reflex zavari, kóros tünetei
  - 7.2. Kisded- és gyermekkori zavarok
- 8. fejezet: Értelmi és tanulási zavarok okai
  - 8.1. PRÉNATÁLIS OKOK
    - 8.1.1. Szülők életkora és kockázatok (Biológiai okok)
    - 8.1.2. Központi idegrendszer fejlődési anomáliái
      - 8.1.2.1. Agy fejlődésének zavarai
    - 8.1.3. Magzati függelékek kóros állapotai
    - 8.1.4. Small for Gestational Date/Age (SGD/SGA)
    - 8.1.5. „Mit hozott magával az anyaméhből a magzat?”
      - 8.1.5.1. „Méhen belüli stressz”
    - 8.1.6. Epigenetika és mentális folyamatok
      - 8.1.6.1. Epigenetikai változásokhoz vezető okok
    - 8.1.7. fejezet: Biológiai kórokok
      - 8.1.7.1. Prion
      - 8.1.7.2. Genom
        - 8.1.7.2.1. Kromoszóma rendellenességek (kariopátiák)
          - Szomatikus kromoszómák számbeli rendellenességei
          - Szomatikus kromoszómák szerkezeti anomáliái
          - Nemi kromoszómák számbeli rendellenességei
          - Nemi kromoszómák szerkezeti anomáliái
      - 8.1.7.3. Anyagcsere betegségek
      - 8.1.7.4. Hormonrendszer zavarai és értelmi akadályozottság
  - 8.2. PERINATÁLIS OKOK
    - 8.2.1. Oxigénhiányos állapotok
    - 8.2.2. Császármetszés
    - 8.2.3. Születés közben bekövetkezett rendellenességek
  - 8.3. POSZTNATÁLIS OKOK
    - 8.3.1. Újszülöttek sárgasága (icterus neonatalis, bilirubinopathia)
    - 8.3.2. Fertőzések
    - 8.3.3. Daganatok
    - 8.3.4. Sérülések
    - 8.3.5. Poszttraumás stressz szindróma
    - 8.3.6. Szociális háttér
- 9. fejezet: ÉRZÉKELŐ SZERVRENDSZEREK ANOMÁLIÁI ÉS MENTÁLIS KÉPESSÉGEK
  - 9.1. Agnózia
  - 9.2. Neurofiziológia, neuropatológia
  - 9.3. Látás szervrendszere
  - 9.4. Hallás, egyensúlyozás szervrendszere
  - 9.5. Siketvakság
  - 9.6. Taktilis zavarok
- 10. fejezet: Gyermekkori pszichiátriai kórképek kialakulása
- 11. fejezet: Tanulási és értelmi zavarok pszichiátriai hátterei
  - 11.1. Depresszió
  - 11.2. Schizophrenia
- 12. fejezet: Érzelmi (emocionális) folyamatok és tanulási zavarok
  - 12.1. Késztetés (motiváció)
  - 12.2. Szorongás
  - 12.3. Gátlásos állapot
  - 12.4. Agresszió
- 13. fejezet: Központi idegrendszer tanulási és értelmi zavarokkal járó betegségei
- 14. fejezet: GYÓGYPEDAGÓGIAI KÉPZÉS SZEMPONTJÁBÓL FONTOSABB TÜNETCSOPORTOK, BETEGSÉGEK
  - 14.1. Parciális teljesítmény zavarok (Részképesség zavarok)
  - 14.2. Specifikus tanulási zavarok (iskolai teljesítmények zavarai)
    - 14.2.1. Diszlexia
    - 14.2.2. Diszkalkulia
    - 14.2.3. Diszgráfia
    - 14.2.4. Készségek kevert zavara
    - 14.2.5. Beszéd és a nyelv specifikus fejlődési zavarai
- 15. fejezet: Figyelemhiányos hiperaktivitás - Attention deficit hyperactivity disorder (ADHD)
  - 15.1. Kórtani háttér
  - 15.2. Figyelemhiányos hiperaktivitás típusai és tüneteik
- 16. fejezet: Cerebralis paresis (CP)
- 17. fejezet: Beszéd és nyelv fejlődési zavarai
  - 17.1. Beszédzavarok okai
  - 17.2. Beszédzavarok, beszédhibák
- 18. fejezet: DCD (Developmental Coordination Disorder)
- 19. fejezet: Magatartási fenotípus betegség (viselkedési zavar) és kognitív deficit
  - „Erőszakos gyerekek, agresszív felnőttek”
  - Gyermekkori regulációs zavarok
  - Serdülőkori problémás viselkedési formák
- 20. fejezet: Down-kór
- 21. fejezet: Fejlődés pervazív zavarai
  - 21.1. Autizmus spektrum betegség (ASB)
    - 21.1.1. Autizmus spektrum betegség (ASB, ASD) korai tünetei, tünetei
    - 21.1.2. Autizmus spektrum betegség (ASB, ASD) kóreredete
      - 21.1.2.1. Autizmusról az epigenetika tükrében
      - 21.1.2.2. Immunfolyamatok és autizmus
      - 21.1.2.3. Autizmus praenatalis és perinatalis rizikótényezői
      - 21.1.2.4. Szindrómás autizmus
      - 21.1.2.5. Kis penetranciájú gének
      - 21.1.2.6. Gyakori nukleotid változások (Single Nucleotid Variant SNV)
      - 21.1.2.7. További lókuszokon talált mutációk ASD betegekben
  - 21.2. Asperger-szindróma
  - 21.3. Máshova be nem sorolt PDD
  - 21.4. Gyermekkori dezintegratív betegség
- Irodalom

« Előző | Következő »

# 2. fejezet: A személyiség ösztönző rendszere

A következőkben sorra vett elméleti anyagok fontosak az emberi cselekvés, a szellemi tevékenység, a tanulás, az ismeretszerzés területének megismerése végett.

A személyiség ösztönző rendszere az emberi tevékenység forrásait, mozgató erőit jelenti. A környezettel való kölcsönhatásunk tevékenységeinkben valósul meg, miközben egyéniségünk alakul, változik, fejlődik.

Szükségletek

A szükségletek személyiségünk kielégítésre szoruló hiányállapotai, ezért ösztönzik a tevékenységet. Emberi szükségletet jellemzik sajátosságai: ereje, tartós volta, feszültsége, dinamikája. A kielégített szükséglet új szükségletet alakít ki. Kielégítésük időben eltolódhat. A sokféle szükséglet két bonyolult hierarchiában csoportosul: biológiaiak és kulturálisak. A szükségletek, a hiányállapotok, hiányérzetek jelentős szerepet játszanak a magatartás motiválásában.

Az ember szocializálódása igen korán kiválthatja a személyben a cselekvés szükségletét, ami megnyilvánul a játéktól a tanuláson és az alkotó munkán át a társadalomért végzett tevékenységig.

Motívumok, késztetés (motiváció)

Aktivitásunkat cselekvésre ösztökélő, indító, késztető pszichés folyamatok vagy állapotok, tettek mozgató rugói, irányt szabó szándékai, melynek hátterében korábbi tapasztalatok, élmények, szervezetben keletkező szükségletek (éhség, szomjúság, nemi vágy stb.) állnak. Kiváltja azt a cselekvést, aminek a motívum az egyik alapeleme, így fejezi ki a cselekmény egységét, amihez további cselekmények sorozata csatlakozik.

Veleszületett, öröklődéssel továbbadott késztetés az ösztön. Az ösztönös cselekvések az élet fenntartásával kapcsolatosak.

Önfenntartás ösztöne éhség, szomjúság, fájdalom elkerülése stb.,

Fajfenntartás ösztöne hormonrendszer által szabályozott nemi aktivitás, ivadék (utód, gyermek) gondozásával kapcsolatos magatartás, motiváció.

Tanult motivációk csoportját alkotja a kíváncsiság, a megismerésre való törekvés, és egyéb korábbi tapasztalatokon alapuló késztetések.

A motivációk kialakításában részt vesz az egész idegrendszer. Az agytörzs, a limbikus rendszer és a hypothalamus elindítja a cselekvés sorozatot. A tudatossá válás az agykéregben jön létre. ez az akarat, a szándék, azelhatározás.

Érdeklődés

Szorosan kapcsolódik a szükségletekhez a személyiség általános irányultságát és viselkedésének egyik leghatékonyabb alakítóját kifejező érdeklődés. A személyiség fejlődésében szinte a legfontosabb szerephez jut – főleg a tanulásban és a munkában, mert az illető könnyebben ér el eredményeket.

Az érdeklődés fejlesztése kiemelt jelentőségű, felkeltése minden tevékenységben nagy jelentőségű. Lehet aktív az érdeklődés, vagy passzív, azaz kötődik-e adott cselekvéshez, van-e tartalma, irányultsága.

Beállítódás (attitűd)

Irányulás, amit a környezet, a szükségletek befolyásolnak. Adott helyzetben meghatározza a személyiség részvételét a cselekvés (tanulás, munkavégzés, kulturális elfoglaltság, politikai tevékenység) folyamatában magába foglalva az érdeklődést, a vágyat, a motivációt, az akaratot, a szükségletet.

Akarat

Cselekvést beindító, mozgósító döntés, elhatározás. A mérlegelés egy döntési helyzetben a motívumok harca, amit akaratunk zár le. Akaratunk szabályozza/szabályozhatja viselkedésünket, meggyőződésünket. Akarat nélkül nem indul be egy meghatározott cselekvés megvalósítására ható szándék, a törekvés. Nem hagyható el az akarat mellől az ösztönzés. Az alapvető célkitűzések is az akarat részét alkotják.

Vágy

Benne realizálódnak a szükségletek. Kapcsolatban áll a képzettel. Kellő erejű motiváció és kifejezett szükséglethiány valósítja meg. Személyiségünk alakulását előre viszi, vagy hátráltatja attól függően, melyik irányban hat. Pályára irányultságunkban elsődleges motiváló tényező lehet.

Érzelmek

Minden megismerő folyamatot kísérnek. Tevékenységünkben erős motiváló erő az érzelem, az emóció. Érelmeink megnyilvánulásai egyéniek, cselekvéseinknek energiát, motiváltságot, akaratot adnak, a vágyak és a törekvések velejárói. Függnek idegrendszeri állapotunktól. Pozitívan és negatívan alakít(hat)ják kapcsolatunkat önmagunkkal, másokkal, tevékenységünkkel. Sikerrel vagy kudarccal záródó tevékenység meghatározott érzelmi állapotban realizálódik.

Intellektuális érzelmeink alakítják a megismerést, a gondolkodást. Külvilággal való kapcsolatainkat az erkölcsi és esztétikai érzelmek támogatják. Érzelmi állapotok, hangulatok, indulatok, szenvedélyek cselekvésre késztetnek pozitív és negatív irányban, lehetnek a siker és a kudarc előidézői, kísérői.

« Előző | Következő »