- ÉRTELMILEG ÉS TANULÁSBAN AKADÁLYOZOTTAK KÓRTANA
- Előszó
- Bevezető
- 1. fejezet: Fogyatékosság, fogyatékos emberek megítélése - WHO modellje
- 2. fejezet: A személyiség ösztönző rendszere
- 3. fejezet: Az emberi megismerés alapjelenségei
- 4. fejezet: Tanulás, megismerés
- 5. fejezet: Neuroanatómia, neurofiziológia
- 6. fejezet: Neuropathologia
- 7. fejezet: Idegrendszeri működés zavarok korai felismerése
  - 7.1. Újszülöttek, csecsemők reflex zavari, kóros tünetei
  - 7.2. Kisded- és gyermekkori zavarok
- 8. fejezet: Értelmi és tanulási zavarok okai
  - 8.1. PRÉNATÁLIS OKOK
    - 8.1.1. Szülők életkora és kockázatok (Biológiai okok)
    - 8.1.2. Központi idegrendszer fejlődési anomáliái
      - 8.1.2.1. Agy fejlődésének zavarai
    - 8.1.3. Magzati függelékek kóros állapotai
    - 8.1.4. Small for Gestational Date/Age (SGD/SGA)
    - 8.1.5. „Mit hozott magával az anyaméhből a magzat?”
      - 8.1.5.1. „Méhen belüli stressz”
    - 8.1.6. Epigenetika és mentális folyamatok
      - 8.1.6.1. Epigenetikai változásokhoz vezető okok
    - 8.1.7. fejezet: Biológiai kórokok
      - 8.1.7.1. Prion
      - 8.1.7.2. Genom
        - 8.1.7.2.1. Kromoszóma rendellenességek (kariopátiák)
          - Szomatikus kromoszómák számbeli rendellenességei
          - Szomatikus kromoszómák szerkezeti anomáliái
          - Nemi kromoszómák számbeli rendellenességei
          - Nemi kromoszómák szerkezeti anomáliái
      - 8.1.7.3. Anyagcsere betegségek
      - 8.1.7.4. Hormonrendszer zavarai és értelmi akadályozottság
  - 8.2. PERINATÁLIS OKOK
    - 8.2.1. Oxigénhiányos állapotok
    - 8.2.2. Császármetszés
    - 8.2.3. Születés közben bekövetkezett rendellenességek
  - 8.3. POSZTNATÁLIS OKOK
    - 8.3.1. Újszülöttek sárgasága (icterus neonatalis, bilirubinopathia)
    - 8.3.2. Fertőzések
    - 8.3.3. Daganatok
    - 8.3.4. Sérülések
    - 8.3.5. Poszttraumás stressz szindróma
    - 8.3.6. Szociális háttér
- 9. fejezet: ÉRZÉKELŐ SZERVRENDSZEREK ANOMÁLIÁI ÉS MENTÁLIS KÉPESSÉGEK
  - 9.1. Agnózia
  - 9.2. Neurofiziológia, neuropatológia
  - 9.3. Látás szervrendszere
  - 9.4. Hallás, egyensúlyozás szervrendszere
  - 9.5. Siketvakság
  - 9.6. Taktilis zavarok
- 10. fejezet: Gyermekkori pszichiátriai kórképek kialakulása
- 11. fejezet: Tanulási és értelmi zavarok pszichiátriai hátterei
  - 11.1. Depresszió
  - 11.2. Schizophrenia
- 12. fejezet: Érzelmi (emocionális) folyamatok és tanulási zavarok
  - 12.1. Késztetés (motiváció)
  - 12.2. Szorongás
  - 12.3. Gátlásos állapot
  - 12.4. Agresszió
- 13. fejezet: Központi idegrendszer tanulási és értelmi zavarokkal járó betegségei
- 14. fejezet: GYÓGYPEDAGÓGIAI KÉPZÉS SZEMPONTJÁBÓL FONTOSABB TÜNETCSOPORTOK, BETEGSÉGEK
  - 14.1. Parciális teljesítmény zavarok (Részképesség zavarok)
  - 14.2. Specifikus tanulási zavarok (iskolai teljesítmények zavarai)
    - 14.2.1. Diszlexia
    - 14.2.2. Diszkalkulia
    - 14.2.3. Diszgráfia
    - 14.2.4. Készségek kevert zavara
    - 14.2.5. Beszéd és a nyelv specifikus fejlődési zavarai
- 15. fejezet: Figyelemhiányos hiperaktivitás - Attention deficit hyperactivity disorder (ADHD)
  - 15.1. Kórtani háttér
  - 15.2. Figyelemhiányos hiperaktivitás típusai és tüneteik
- 16. fejezet: Cerebralis paresis (CP)
- 17. fejezet: Beszéd és nyelv fejlődési zavarai
  - 17.1. Beszédzavarok okai
  - 17.2. Beszédzavarok, beszédhibák
- 18. fejezet: DCD (Developmental Coordination Disorder)
- 19. fejezet: Magatartási fenotípus betegség (viselkedési zavar) és kognitív deficit
  - „Erőszakos gyerekek, agresszív felnőttek”
  - Gyermekkori regulációs zavarok
  - Serdülőkori problémás viselkedési formák
- 20. fejezet: Down-kór
- 21. fejezet: Fejlődés pervazív zavarai
  - 21.1. Autizmus spektrum betegség (ASB)
    - 21.1.1. Autizmus spektrum betegség (ASB, ASD) korai tünetei, tünetei
    - 21.1.2. Autizmus spektrum betegség (ASB, ASD) kóreredete
      - 21.1.2.1. Autizmusról az epigenetika tükrében
      - 21.1.2.2. Immunfolyamatok és autizmus
      - 21.1.2.3. Autizmus praenatalis és perinatalis rizikótényezői
      - 21.1.2.4. Szindrómás autizmus
      - 21.1.2.5. Kis penetranciájú gének
      - 21.1.2.6. Gyakori nukleotid változások (Single Nucleotid Variant SNV)
      - 21.1.2.7. További lókuszokon talált mutációk ASD betegekben
  - 21.2. Asperger-szindróma
  - 21.3. Máshova be nem sorolt PDD
  - 21.4. Gyermekkori dezintegratív betegség
- Irodalom

« Előző | Következő »

# 8.3.4. Sérülések

„Megrázott gyermek szindróma” [Shaken Baby Syndrome (SBS)]

Újszülött kortól 2 éves korig fordul elő, mivel e korú gyermekek sajátossága a „gyenge fej kontrol”. Testükhöz mérten nagyobb tömegű fejüket a még nem megfelelően kialakult kontrolláló reflexeik és nyaki izomzatuk miatt nem tudják megtartani hirtelen mozdulatok, gravitációs hatás esetén. Ilyen fordul(hat) elő játék közben vagy a síró, vigasztalandó gyermek rázása alatt.

Erőteljes rázáskor, himbáláskor, fel- és leirányuló lengetéskor – anélkül, hogy a fejet közvetlenül trauma érné – a jelentős rotációs gyorsulási-lassulási erő hatására az agy leszakad a „híd vénákról”a kemény agyhártya és az agy között. A retinában, a szubdurális, a szubarachnoideális térben és alkalmanként az agy féltekében bevérzések keletkeznek a koponyaűri nyomásfokozódás (KNYF) tüneteivel és következményeivel. Lassan illetve hirtelen alakulnak ki az idegrendszeri tünetek. Az így sérült gyermekek 20-25%-a meghal a befolyásolhatatlan KNYF következtében, 40%-uk pedig maradandó, egész életre szóló idegrendszeri károsodással, tanulási vagy értelmi zavarral küszködik.

„Megvert gyermek szindróma” [Battered Child Syndrome (BCS)]

Orvosilag és jogilag a szándékosság jelenti a különbséget a megrázott és megvert gyermek, tágabb értelmezésben a „child maltreatment” között. Szándékosságot kiválthatják gyermeki okok, főleg a gyermek viselkedése (síró, nyűgös gyermek „megnevelése”, szobatisztaságra szoktatás, étel visszautasítása). Szándékosság mögött döntően szülői inkompetencia (öltöztetés, etetés során türelmetlenség, ittas/kábítószeres állapotú szülő, egyéb szociokulturális hatások a szülő életében, stb.) áll és vezet a kisgyermek sérüléseihez, halálához. [Idegrendszeri sérüléseken túl ide értve a csonttöréseket, a belső szervek (máj, lép, vese, tüdő, tele gyomor) zúzódását, szakadását, bevérzését.]

Gyermekek bántalmazása – „child maltreatmment” – nem csak tettlegességre vonatkozik. A testi erőszak következményeként fellépő agyi (és más szervi) károsodás mellett a lelki bántalmazás, a szexuális zaklatással járó lelki trauma és a testi-lelki elhanyagolás okoz szellemi visszamaradást, tanulási és memória zavart a limbikus rendszer közvetítésével. Elhanyagolás miatt az alvás elégtelen, deprimáltság jelentkezik az érzelmi szférában, a fejlődésben regresszió, a teljesítményekben romlás következik be. Az elhanyagolt gyermek bizalmatlan, emberi kapcsolatai, érzelmi kötődései rendellenesek. Az érzelmi kötődés – a bioszociális szükség – anomáliái előbb-utóbb passzivitás kialakulásához, agresszióhoz, valamint beilleszkedési gondokhoz és az utódnemzés zavarához vezetnek.

Bántalmazásként nem csak a testi-lelki fenyítést, büntetést éli meg a gyermek, hanem a környezeti szabályok állandó változását is. Bántalmazások hatására „formálódik az én”, „alkalmazkodásra” kényszerül („megfeleni”), állandó „készenlétben” kell állnia, előbb utóbb menekül, magányba kényszerül. Az izoláció felborítja a noradrenalin és a dopamin rendszert, kárt szenved a cirkadián ritmus.

Erőszak és tanulási, értelmi zavarok közötti kapcsolat kétirányú. Sérült, rosszul teljesítő vagy fogyatékos gyermek az erőszak célja, áldozata. Megjelenése, viselkedése ellenszenvet, támadást vált ki, nyilvánvaló lesz a társadalom részéről a hátrányos helyzetben lévővel szemben kialakult állásfoglalás.

(A könyvben másutt is olvasható e társadalmi, családi jelenségről és az epigenetikáról.)

Koponya-sérülések

Agyi funkciók károsodását több úton okozzák a bántalmazó eszköztől, a sérülés jellegétől, mélységétől, a sérülést követő fertőzéstől függően. Gyakoribbá váló közúti, sportbeli, (veszélyes) játék közbeni balesetek mind több agysérült gyermeket „terelnek” a gyógyedagógusok keze alá.

Tompa behatás következtében létrejött zárt koponya-sérülés enyhe változata, az agyrázkódás átmeneti működés zavaron (rövid ideig tartó eszméletvesztés, szédülés, hányinger, tájékozatlanság térben, időben és saját személyiséget illetően) kívül legfeljebb posztkommóciós tünetcsoportot okoz. E szindróma felnőttben járadék (táppénz, stb.) megszerzésére irányuló viselkedést és idővel személyiség változást vált ki. Gyermekben ez a változás kezdetben a balesetre hivatkozással a tanulás visszautasításában, ellene való tiltakozásban, eredmények romlásában, figyelem zavarában mutatkozik meg. Idővel személyiség torzulás és végleges tanulási zavar lesz/lehet a következmény.

Súlyosabb zárt koponya sérülések vérzéssel vagy agyállomány zúzódásával járnak. A zúzódás egy-egy agyrész elhalását okozva következményes jellegzetes funkció zavarral jelentkeznek, s a funkció zavar érintheti az emlékezet, a beszéd, a látás, stb. kérgi központját. Vérzések eredete (artériás, vénás) a kialakulás időbeliségének függvényében KNYF általános tüneteit, illetve a vérzés által érintett agyterület góctüneteit okozza. Az időben jött szaksegítséggel – szerencsés esetben – a sérült gyermek csupán „átmeneti” agyműködés zavarokkal megússza. A késedelem végleges funkció kiesésekhez vezet az érintett agyrészben.

Nyílt koponya-sérülések elsődlegesen okoz(hat)nak agyállomány roncsolódást, amihez közvetlen fertőződés társul(hat). Következmények a fentiekkel azonosak. Amennyiben csak az agyburkok sérülnek a veszélyt főleg a fertőzés és a kialakult agyhártya-lob, valamint ennek következményei uralják (lásd fentebb!).

« Előző | Következő »