Elbeszélés a tömegkultúra korában

- Elbeszélés a tömegkultúra korában
- Tartalom
- Előszó
- Elméleti alapozás (Török Ervin)
  - 1. lecke: A tömegkultúra fogalmai
    - A „tömegkultúra”, „populáris kultúra” értékelő és leíró fogalmai
    - A tömegkultúra kialakulásának feltételei
    - Szakirodalom
  - 2. lecke: Elbeszélés és tömegkultúra
    - A modern társadalmi tér és az elbeszélések tere és ideje
    - Elbeszélés és montázs
    - Standardizáció és „mítosz”
    - Szakirodalom
  - 3. lecke: Ellenőrző kérdések
- Elbeszélés a populáris irodalomban (Török Ervin)
  - 4. lecke: A sci-fi és Jules Verne (tudományos fantasztikum és szórakoztatás)
    - Szakirodalom
  - 5. lecke: A krimi (Håkan Nesser: A gonosz arcai)
    - Szakirodalom
  - 6. lecke: A szingliregény és a Bridget Jones naplója (és az Állítsátok meg Terézanyut)
    - Szakirodalom
  - 7. lecke: Ellenőrző kérdések
- Elbeszélés a tömegfilmben (Füzi Izabella)
  - 8. lecke: Klasszikus narratíva
    - Formanyelvi és narratív jellemzők
    - Kitérő: A korai mozi és klasszikus narratíva
    - A klasszikus narratíva filmelméleti megközelítései
      - 1. Kritikai elméletek
      - 2. Kognitív-formalista elméletek
      - 3. Műfajelmélet
    - Szakirodalom
  - 9. lecke: Filmelemzés I.
    - Történet
    - Kerettörténet, expozíció
    - Karakterek
    - Kauzalitás
    - Kettős cselekményszál
    - Lezárás, megoldás
    - Műfajok versengése
  - 10. lecke: Posztklasszikus/posztmodern film
    - Kasszasikerfilmek („blockbuster”)
    - Látványosság, attrakció
    - A digitális kultúra hatása a kortárs filmre
    - Komplex narratíva és az idő
    - Szakirodalom
  - 11. lecke: Filmelemzés II.
    - Történet
    - Expozíció: történetek versengése
    - Konfliktus
    - A regény (filmbe beágyazott?) története
    - A film története
    - Film és regény mint öntükröző szerkezetek
  - 12. lecke: Kortárs televíziós sorozatok
    - Makro- és mikroszerkezet
    - Tipológia
    - Hatásmechanizmus
    - Szakirodalom
  - Ellenőrző kérdések
    - Tesztfeladatok
    - Nyitott kérdések

« Előző | Következő »

# Lezárás, megoldás

A klasszikus elbeszélés szabályai szerint mindkét cselekményszálnak egyértelműen el kell varródnia, ha nem is kötelező happy enddel, de az okok és okozatok láncolatának végleges lezárásával. A közösségi szálon ezúttal is sikerül megmenteni a bankszövetkezetet a csődtől, a kisváros közössége kifejezi háláját az adakozással. A magánéleti szálon viszont George eredeti célkitűzése nem teljesül, kalandvágy és utazás helyett a családi és közösségi boldogulással kell beérnie. A film vége mégis happy enddel zárul: George még sohasem volt olyan boldog, mint a visszanyert családi együttlétben. Csakhogy közben ahhoz, hogy ezt a befejezést happy endként tudjuk elfogadni, azt is látnunk kell, hogy George eredeti céljai helyettesítődtek. A lineáris oksági lánc elleplezi ezt a cserét, úgy tűnik, mintha minden esemény az azt megelőző ok-okozatból lenne levezethető. A történet tetőpontján, végső kétségbeesésében, amikor a pénzt nem tudja előkeríteni, George-on úrrá lesz a rombolás, a család iránti neheztelés, a helyhez kötöttség és a munkája iránti ellenszenv (félresöpri az építészeti álmait megjelenítő maketteket, megbántja a szeretteit). Ezután kapcsolódik be a védőangyal a történetbe, aki megmutatja neki, hogy milyen lenne a kisváros nélküle, ha ő meg sem született volna. Ez a negatív vízió ad visszamenőlegesen értelmet George maradásának, és motiválja a célok ki nem mondott helyettesítését. A film végén a nagy érzelmi tetőponton (amikor a család újra egyesül) a néző azt a (racionális) döntést ünnepli a happy enddel, hogy annyi viszontagság után George megtalálta a helyét, még akkor is, ha ez lemondással járt együtt. Így fordítja le a klasszikus film az egyéni és társadalmi problémákat az érzelmi történet nyelvére, összefüggéseire.

« Előző | Következő »