Elbeszélés a tömegkultúra korában

- Elbeszélés a tömegkultúra korában
- Tartalom
- Előszó
- Elméleti alapozás (Török Ervin)
  - 1. lecke: A tömegkultúra fogalmai
    - A „tömegkultúra”, „populáris kultúra” értékelő és leíró fogalmai
    - A tömegkultúra kialakulásának feltételei
    - Szakirodalom
  - 2. lecke: Elbeszélés és tömegkultúra
    - A modern társadalmi tér és az elbeszélések tere és ideje
    - Elbeszélés és montázs
    - Standardizáció és „mítosz”
    - Szakirodalom
  - 3. lecke: Ellenőrző kérdések
- Elbeszélés a populáris irodalomban (Török Ervin)
  - 4. lecke: A sci-fi és Jules Verne (tudományos fantasztikum és szórakoztatás)
    - Szakirodalom
  - 5. lecke: A krimi (Håkan Nesser: A gonosz arcai)
    - Szakirodalom
  - 6. lecke: A szingliregény és a Bridget Jones naplója (és az Állítsátok meg Terézanyut)
    - Szakirodalom
  - 7. lecke: Ellenőrző kérdések
- Elbeszélés a tömegfilmben (Füzi Izabella)
  - 8. lecke: Klasszikus narratíva
    - Formanyelvi és narratív jellemzők
    - Kitérő: A korai mozi és klasszikus narratíva
    - A klasszikus narratíva filmelméleti megközelítései
      - 1. Kritikai elméletek
      - 2. Kognitív-formalista elméletek
      - 3. Műfajelmélet
    - Szakirodalom
  - 9. lecke: Filmelemzés I.
    - Történet
    - Kerettörténet, expozíció
    - Karakterek
    - Kauzalitás
    - Kettős cselekményszál
    - Lezárás, megoldás
    - Műfajok versengése
  - 10. lecke: Posztklasszikus/posztmodern film
    - Kasszasikerfilmek („blockbuster”)
    - Látványosság, attrakció
    - A digitális kultúra hatása a kortárs filmre
    - Komplex narratíva és az idő
    - Szakirodalom
  - 11. lecke: Filmelemzés II.
    - Történet
    - Expozíció: történetek versengése
    - Konfliktus
    - A regény (filmbe beágyazott?) története
    - A film története
    - Film és regény mint öntükröző szerkezetek
  - 12. lecke: Kortárs televíziós sorozatok
    - Makro- és mikroszerkezet
    - Tipológia
    - Hatásmechanizmus
    - Szakirodalom
  - Ellenőrző kérdések
    - Tesztfeladatok
    - Nyitott kérdések

« Előző | Következő »

# Történet

A Felforgatókönyv (Stranger than fiction. Marc Stranger, 2006) egy unalmas életet élő, fantáziátlan adóhivatalnok, Harold Crick története, aki egy napon, miközben a szokásos napi rutinjait végzi, különös hangot hall, amely pontos képet nyújt arról, hogy kicsoda ő valójában, éppen mit csinál, és milyen sors vár rá a jövőben. A hang jelentkezésével egyidőben bekövetkező események hatására élete egészében véve megváltozik; mindezt azonban beárnyékolja a hang által bejelentett közelgő halálának a híre. A Felforgatókönyv története egy olyan fikciós szerződést visz színre, amely a narratíva mibenlétét, határait feszegeti. A történet olyan világot tár elénk, melyben a szereplő hallja az őt létrehozó narrátor hangját, kapcsolatba léphet a szerzővel/íróval, meggyőzheti őt a történet módosításáról. A film egy regény megírásának a története, vagy egy olyan figurának a története, aki egyszer csak arra ébred, hogy egy regény szereplője. A fikció a narráció alapvető lehetőségeire kérdez rá, mint például az élet elbeszélhetősége, élet és narratíva, fikció és narratíva bonyolult kölcsönhatása. Az önreflexió másik szintje a regény és a film narratívájának párhuzamai és különbségei között nyílik meg: bár a film nem reflektál nyíltan film-voltára, mégsem kerülheti meg a reprezentációnak azt a megkettőződését, mely a regény és az „élet” filmbeli bemutatásából adódik. Mivel a film történetének szereplőjét a filmbeli regény elbeszélése hozza létre, megkerülhetetlen a filmi elbeszélés mindenhatóságának megkérdőjeleződése. A narratív metalepszis, mely az egymásba ágyazott történetek (a film és a filmbe ágyazott regény) közti határt megsérti, ellehetetleníti, a Felforgatókönyv történetének szintjén érvényesül. A magasmodernista művekkel ellentétben itt nem a szerzői kiszólás vagy a nézői pozíció közvetlen tematizálása (a néző interpellációja) hozza létre az önreflexív szituációt.

A film plakátja.

A Felforgatókönyv története expliciten tematizálja az életnek a történet rendjébe való illesztését, és a regény, valamint a film történetének megkettőzésével és tükrözésével impliciten és játékosan reflektál arra is, hogyan képződik meg a filmi történetmondás m indenhatóságának illúziója (és lelepleződése), és milyen mediális eszközei, támaszai (verbális és vizuális narráció) vannak.

« Előző | Következő »