A társadalmi érzékenyítés módszertana kisgyermekkorban I.

- A társadalmi érzékenyítés módszertana kisgyermekkorban I.
- 1. fejezet: Bevezetés „A társadalmi érzékenyítés módszertana kisgyermekkorban I.” című kurzusokhoz
  - Köszönet!
- 2. fejezet: A társadalmi érzékenyítés
  - 2.1. Az érzékenyítésről általánosságban
  - 2.2. A társadalmi érzékenyítés mint beavatkozási stratégia a Fogyatékosságügyi Világjelentésben
  - 2.3. A társadalmi érzékenyítés folyamata a rehabilitáció új, kettős irányú paradigmájában
  - 2.4. A társadalmi érzékenyítés lehetőségei a gyógypedagógus tevékenységében
  - Összefoglalás
  - Szakirodalom, hivatkozások, ajánlások
- 3. fejezet: A fogyatékosság elfogadására irányuló szemléletformálás módszertani alapjai
  - 3.1. Az attitűd és a viselkedés közti kapcsolat
  - 3.2. A fogyatékossággal kapcsolatos szemléletváltást befolyásoló tényezők
  - 3.3. A környezet negatív attitűdjének hatása a fogyatékos gyermekek beilleszkedésére
  - 3.4. A fogyatékosság megismeréséhez, megértéséhez segítségül hívható módszerek
    - 3.4.1. Érvek a szimulációs gyakorlatok mellett
    - 3.4.2. Ellenérvek a szimulációs gyakorlatok önálló módszerként történő alkalmazásáról
    - 3.4.3. A szimulációval párhuzamosan alkalmazható érzékenyítő módszerek
  - Összefoglalás
  - Szakirodalom, hivatkozások, ajánlások
- 4. fejezet: A mese pedagógiai vonatkozásai, lehetőségei az érzékenyítésben
  - 4.1. A biblioterápia fogalma, célja, alkalmazásának területei
    - 4.1.1. A biblioterápia a fogyatékosság elfogadásának szolgálatában
  - 4.2. A történetek kiválasztásának szempontjai
    - 4.2.1. Hybertson kritériumrendszere
    - 4.2.2. Blaska könyvválasztási szempontjai
  - 4.3. A történetbe vonódás fázisai
  - Összefoglalás
  - Szakirodalom
- 5. fejezet: A mese módszere az óvodáskorú gyermekek társadalmi érzékenyítésében
  - 5.1. A mese fogalma
  - 5.2. A népmese és a műmese alkalmazása az érzékenyítő foglalkozásokon
  - 5.3. A mese szerepe az óvodai érzékenyítő programban
  - Összefoglalás
  - Szakirodalom, hivatkozások, ajánlások
- 6. fejezet: Az érzékenyítés kiinduló pontja: a fogyatékosság fogalmának korszerű értelmezése
  - 6.1. A fogyatékosság, mint alapfogalom
  - 6.2. Értelmezési keretek
  - Összefoglalás
  - Szakirodalom, hivatkozások, ajánlások
- 7. fejezet: Méltányos kifejezések a fogyatékosság témakörében
  - 7.1. Minek nevezzelek? A méltányos kifejezések jelentősége.
  - 7.2. Tipikus hibák a fogyatékos személyekkel kapcsolatos fogalomhasználatban
  - 7.3. Ajánlott és kerülendő kifejezések a fogyatékosság témakörében
  - 7.4. A kisgyermekekkel foglalkozó pedagógusok missziója az érzékenyítésben
  - Összefoglalás
  - Szakirodalom, hivatkozások, ajánlások
- 8. fejezet: Érzékenyítő foglalkozás tervezése, összeállítása irodalmi alkotás alapján
  - 8.1. Mi a foglalkozásterv?
  - 8.2. Az irodalmi alkotás kiválasztása
  - 8.3. Foglalkozásterv minta - részletes
    - 8.3.1. A foglalkozás célja, fejlesztendő kompetencia
    - 8.3.2. Összefoglaló az eszköz szükségletről, segédanyagokról
    - 8.3.3. A foglalkozás időkerete és menete
  - Összefoglalás
  - Szakirodalom, hivatkozások, ajánlások
- 9. fejezet: Gyógypedagógus-hallgatók irodalmi alkotásai érzékenyítő foglalkozásokhoz
  - 9.1. Kata világa
  - 9.2. Érzékenyítő irodalmi alkotások a tehetséggondozó tábor résztvevőitől
    - 9.2.1. Sima Soma
    - 9.2.2. Röfi a háromlábú vak kismalac
    - 9.2.3. Pepi, Teó és Gibi
    - 9.2.4. A csodatű
    - 9.2.5. Varázstükör
  - 9.3. További ajánlások
  - Összefoglalás
  - Szakirodalom, hivatkozások, ajánlások
- 10. fejezet: Hogyan készítsünk forgatókönyvet óvodai vagy iskolai érzékenyítő eseményhez?
  - 10.1. Mi a forgatókönyv?
  - 10.2. Egy érzékenyítő esemény címének megválasztása
  - 10.3. A forgatókönyv elkészítésének szempontjai
    - 10.3.1. Mely korcsoportnak tervezünk foglalkozást?
    - 10.3.2. Hogyan illeszkedik a nevelési programba?
    - 10.3.3. Milyen rendszerességgel és milyen időtartamban?
    - 10.3.4. Mekkora a résztvevő gyermekek létszáma?
    - 10.3.5. Milyen összetételű a résztvevők csoportja?
    - 10.3.6. Milyen személyi erőforrások mozgósíthatók?
    - 10.3.7. Milyen infrastruktúra áll rendelkezésre?
    - 10.3.8. Milyen tárgyi eszközök szükségesek?
    - 10.3.9. Milyen érzékenyítő módszert, módszereket (vagy módszerek kombinációját) alkalmazunk?
    - 10.3.10. A foglalkozás kommunikációja, a nyilvánosság biztosításának lehetőségei
  - 10.4. Forgatókönyv sablon
  - Összefoglalás
  - Szakirodalom, hivatkozások, ajánlások
- 11. fejezet: Mesegyűjtemény kisgyermekek érzékenyítéséhez
  - 11.1. Magyar nyelvű kiadványok
  - 11.2. Idegen nyelvű kiadványok
  - Összefoglalás
- 12. A kurzus zárása. Teszt

« Előző | Következő »

# 5.2. A népmese és a műmese alkalmazása az érzékenyítő foglalkozásokon

A mesék jótékony hatása vitathatatlan. Lélektani hatásuk révén segítik a feszültség és a szorongás oldását, tudásközvetítő eszközként gyarapítják a kisgyermekek ismereteit, gazdagítják a világról alkotott képüket. Közösséget formálnak, és megtartják azt. Észrevétlenül segítik az olvasási- és szövegértési készséget, az önálló tanulás képességét, az érzelmi intelligenciát, a képzeletet és a fantáziát, a belső és külső világokban való eligazodást, az erkölcsi értékrend megszilárdítását, a női és férfiszerepek tisztázását, az élet és halál kérdéseivel való bátor szembenézést. (Boldizsár, 2010)

Mesehallgatás közben a mesét hallgató gyermekeken, felnőtteken megfigyelhető egy különös állapot, amelyet a hipnóziskutatók történethallgatási transznak (intenzív fókuszált figyelemnek) neveznek. Az állapot legfőbb jellemzője, hogy a transzban lévő személy miközben fizikailag nyugodt és mozdulatlan, mentálisan aktív, erősen koncentrált és éber. A külső képek helyett a belső képek kerülnek előtérbe, miközben a viselkedés is megváltozik: csökkennek például a feszültségek és a szorongások, növekszik az életerő és az életkedv. A történethallgatási transzban hallott és átélt történetek a tudattalanban raktározódnak el, s csak akkor aktivizálódnak, amikor szükség van rájuk. (Boldizsár, 2010)

Mesehallgatás az óvodában (saját felvétel)

## Video

Egy óvodai érzékenyítő foglalkozás részletét láthatja a következő felvételen. Azonosítsa a mesét hallgató gyermekeken a történethallgatási transz jellemzőit!

mesemondas es hatasa.flv

A műmese a népmese műfaji törvényszerűségeit követve jön létre, közöttük nem kronológiai rend, hanem korrelatív viszony feltételezhető, hasonlóságaik és különbségeik megtalálásával felmutatható a mesetradíció továbbélése az irodalomban. (Lovász, 2006)

A fogyatékosság, mint társadalmi jelenség minden korban létezett, ezért természetesen a népmesékben is gyakorta előforduló elem.

## Feladat

1. Válasszon ki a következő népmesék közül hármat! Olvassa el, majd gondolja át, milyen képet közvetít a mese a fogyatékosságról, a fogyatékos személyekről!
2. Döntse el, hogy a lejjebb megadott szempontok alapján alkalmasak lennének-e az olvasott mesék az óvodás gyermekek érzékenyítésére! Elemzési szempontok:

- Mely korosztálynak szól a mese?
- Alkalmas-e az adott mese hossza az óvodás korosztály számára?
- Igazodik-e az adott mese nyelvezete az óvodások nyelvi fejlettségéhez?
- Tükrözi-e a mese a fogyatékosságról kialakítandó kívánatos attitűdöket?

Süketek városa

A süket, a vak és a kopasz

A vakok és az elefánt

A vak és a tej

Három pösze lány

Csonka és sánta pajtás

A néma szultánkisasszony

A három bolond lány

A fogyatékosság elfogadásának elősegítése érdekében feldolgozásra ajánlott mesék a műmesék csoportjába sorolhatók. A műmesék több olyan sajátossággal rendelkeznek, amelyek lehetővé teszik, hogy tartalmukban megjelenjen a fogyatékosság témaköre. Boldizsár Ildikó (2010) által összegyűjtött műmesei jellemzők nyomán válogattuk ki azon sajátosságokat, amelyek a műmesék tartalmi és szerkezeti elemei alapján megerősítik a műmesék társadalmi érzékenyítésben megjelenő létjogosultságát:

1. Szerkezetük rugalmasabban alakítható, nem olyan stabil szerkesztéssel dolgoznak, mint a népmesék.
2. Igazodnak a befogadó világképéhez, nyelvi szintjéhez, pedagógiai szempontokhoz.
3. Életkori sajátosságokban gondolkodnak, a gyermekek intellektuális képességeihez igazítják a történetet.
4. Nem kötődnek szorosan rítusokhoz, hiedelmekhez.
5. Hétköznapi emberek, játéktárgyak, állatok, pajtások jelennek meg a történetekben.
6. Hétköznapi helyszíneken nem kalandok, hanem események történnek.
7. Célzottan gyermekeknek szánt alkotások.
8. A történetek a gyerekek valóságos életéből indulnak ki.

« Előző | Következő »