Elbeszélés a tömegkultúra korában

- Elbeszélés a tömegkultúra korában
- Tartalom
- Előszó
- Elméleti alapozás (Török Ervin)
  - 1. lecke: A tömegkultúra fogalmai
    - A „tömegkultúra”, „populáris kultúra” értékelő és leíró fogalmai
    - A tömegkultúra kialakulásának feltételei
    - Szakirodalom
  - 2. lecke: Elbeszélés és tömegkultúra
    - A modern társadalmi tér és az elbeszélések tere és ideje
    - Elbeszélés és montázs
    - Standardizáció és „mítosz”
    - Szakirodalom
  - 3. lecke: Ellenőrző kérdések
- Elbeszélés a populáris irodalomban (Török Ervin)
  - 4. lecke: A sci-fi és Jules Verne (tudományos fantasztikum és szórakoztatás)
    - Szakirodalom
  - 5. lecke: A krimi (Håkan Nesser: A gonosz arcai)
    - Szakirodalom
  - 6. lecke: A szingliregény és a Bridget Jones naplója (és az Állítsátok meg Terézanyut)
    - Szakirodalom
  - 7. lecke: Ellenőrző kérdések
- Elbeszélés a tömegfilmben (Füzi Izabella)
  - 8. lecke: Klasszikus narratíva
    - Formanyelvi és narratív jellemzők
    - Kitérő: A korai mozi és klasszikus narratíva
    - A klasszikus narratíva filmelméleti megközelítései
      - 1. Kritikai elméletek
      - 2. Kognitív-formalista elméletek
      - 3. Műfajelmélet
    - Szakirodalom
  - 9. lecke: Filmelemzés I.
    - Történet
    - Kerettörténet, expozíció
    - Karakterek
    - Kauzalitás
    - Kettős cselekményszál
    - Lezárás, megoldás
    - Műfajok versengése
  - 10. lecke: Posztklasszikus/posztmodern film
    - Kasszasikerfilmek („blockbuster”)
    - Látványosság, attrakció
    - A digitális kultúra hatása a kortárs filmre
    - Komplex narratíva és az idő
    - Szakirodalom
  - 11. lecke: Filmelemzés II.
    - Történet
    - Expozíció: történetek versengése
    - Konfliktus
    - A regény (filmbe beágyazott?) története
    - A film története
    - Film és regény mint öntükröző szerkezetek
  - 12. lecke: Kortárs televíziós sorozatok
    - Makro- és mikroszerkezet
    - Tipológia
    - Hatásmechanizmus
    - Szakirodalom
  - Ellenőrző kérdések
    - Tesztfeladatok
    - Nyitott kérdések

« Előző | Következő »

# Kettős cselekményszál

A kettős cselekményszál a klasszikus hollywoodi film invenciója, legalábbis azt a funkcióját tekintve, hogy a történet belső ökonómiáját hozza létre azáltal, hogy az eseményeket, történéseket két különböző oksági mintázatban is elkönyveli. Az egyik cselekményszál általában a magánélethez kapcsolódik (leggyakrabban a heteroszexuális romantikus szerelem), a másik a munkához vagy közösséghez. Az élet csodaszépben a két szál viszonyát úgy is felfoghatjuk, mint a magánélet és a közösség, a privát és a nyilvános szféra összekapcsolásának egyféle mintázatát. (Az égi és a földi történetre nem az egymás mellé rendelés a jellemző, viszonyuk hierarchikus, és az elbeszélés nagy részében beágyazott/fölérendelt pozícióban vannak.)

Mindkét szál világos célkitűzésekkel rendelkezik: George utazási vágya a magánéleti szálon, az apai örökség és a közösség megmentése a közösségi szálon, de a bekövetkező események épp George egyéni céljai és vágyai elé gördítenek akadályokat (bonyodalom). A két szál ily módon egymást tükrözi: felsorakoztatja és fokozza a George előtt álló akadályokat. Míg a magánéleti szál a családtól, az Apa törvényétől való elszakadást, az ödipális utat jeleníti meg, a közösségi szál „objektív”, külső akadályok formájában tárgyiasítja annak akadályait és buktatóit.

Mindazonáltal a szerelmi szálon kibontakozó események is visszatartják George-ot. Abban a jelenetben, amikor az öreg ház ablakait kővel dobálják, és kívánnak valamit, George újra megerősíti célkitűzéseit. Amikor a nő kívánságát firtatja, és Mary eltitkolja azt, megígéri, hogy lehozza a Holdat Marynek, lasszóval hurokra fogja és nekiadja. Később Mary otthonában felfedezi azt a vicces képet, amit Mary erről a jelenetről készített. Akkor már bosszankodik rajta, és rossz viccnek tartja. Amikor gálánsan felajánlotta a Holdat, akkor még kalandorhősként tűnt fel, amikor Mary lakásán a képet felfedezi, úgy érzi, hogy a nő az, aki őt fogságban tartja. A kép Mary részéről egyszerre kedvesen viccelődő, szerelmet valló, kissé gúnyolódó és birtokló.

George megpányvázza a Holdat.

Mary karikatúrája George sorsának képi metaforájává válik: a vágyak és az ideálok csak kipányvázva, megszelídítve és a földre hozva érhetők el. Csakhogy akkor már nem vágyak és ideálok.

« Előző | Következő »