Fonetika és fonológiai ismeretek szerepe a beszéd- és nyelvi zavarok diagnosztikájában, terápiájában

- Fonetika és fonológiai ismeretek szerepe a beszéd- és nyelvi zavarok diagnosztikájában, terápiájában
- Bevezetés, célkitűzések
- 1. Nyelv és beszéd: avagy a nyelvészeti ismeretek szerepe a beszéd- és nyelvi zavarok diagnosztikájában és terápiájában
  - 1.1. Logopédiai tevékenység meghatározása
  - 1.2. Nyelvészeti szempontok és logopédia
  - 1.3. Funkcióterület szerinti besorolás
  - 1.4. Kvalitatív értékelés fontossága
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 2. Bevezetés. A fonetika tárgya, meghatározása, történetének főbb szereplői. Beszédhang és fonéma.
  - 2.1. A fonetika tárgya
  - 2.2. A fonetika, mint interdiszciplináris tudományterület
  - 2.3. A fonetika területei
  - 2.4. Fonetika típusai
  - 2.5. A fonetika rövid története
  - 2.6. A beszéd folyamata
  - 2.7. A fonetika illetve a fonológia alapegységei
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 3. A beszéd mint neurofiziológiai műveletsor, idegi bázis.
  - 3.1. Az agyról
  - 3.2. A lebenyek élettana
  - 3.3. Agy és nyelv viszonyáról röviden (Ahlsen, 2006)
  - 3.4. Elektrofiziológiai eljárások
  - 3.5. Funkcionális képalkotó eljárások
  - 3.6. Kettős út modell
  - 3.7. A kisagy és nyelv kapcsolata
  - 3.8. Patológiás előfordulás- szerzett nyelvi zavar
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 4. A beszéd képzése. Beszédszervek: tüdő, gége, toldalékcső szerepe a hangképzésben
  - 4.1. A beszédszervek anatómiája
    - 4.1.1. Tüdő- légzési szakasz
    - 4.1.2. A gége – a zöngeképzés szakasza
    - 4.1.3. Toldalékcső- artikulációs szakasz
  - 4.2. A toldalékcső szerepe a hangképzésben
  - 4.3. A hangzók szerkezete
  - 4.4. Az artikulációs bázis
  - 4.5. Patológiás előfordulások
  - Összefoglalás
  - Kérdések
  - Irodalom
- 5. A beszéd észlelése. A hallás folyamata. Beszéd és hallás.
  - 5.1. A hallás szervei, folyamata
  - 5.2. Hallástartomány
  - 5.3. Észlelés
  - 5.4. Észlelést segítő tényezők
  - 5.5. Percepciós bázis
  - 5.6. Patológiás előfordulások
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 6. A beszéd, mint akusztikai jelsorozat
  - 6.1. Akusztika
  - 6.2. Akusztikai alapfogalmak
  - 6.3. Beszéd és akusztika
  - 6.4. Magánhangzók
  - 6.5. Mássalhangzók
  - Összefoglalás
  - Kérdések
  - Irodalom
- 7. A magyar beszédhangok állománya: magánhangzók és mássalhangzók
  - 7.1. A hangzók univerzális mechanizmusa
  - 7.2. A hangzók képzésének mechanizmusa (Gósy, 2004)
  - 7.3. Artikulációs konfiguráció
  - 7.4. Fonéma vagy sem?
  - 7.5. Nemzetközi Fonetikai Ábécé
  - 7.6. A beszédhangok osztályozása
  - 7.7. A magánhangzók osztályozása
  - 7.8. A mássalhangzók
    - 7.8.1. A keletkező akadály szerinti teljes felosztás (nem csak a magyar nyelvben megtalálható módok)
    - 7.8.2. A magyarra jellemző képzési módok
    - 7.8.3. A képzés helye
    - 7.8.4. Hangszalagműködés
    - 7.8.5. Időtartam
  - 7.9. Másodlagos artikuláció
  - 7.10. Fonetikai átírásról röviden
  - 7.11. Patológiás előfordulások
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 8. A koartikuláció
  - 8.1. A koartikuláció definíciója
  - 8.2. A fonetikai koartikuláció
  - 8.3. A fonológiai koartikuláció
    - 8.3.1. Hasonulás
    - 8.3.2. Mássalhangzó összeolvadás
    - 8.3.3. Mássalhangzó rövidülés, nyúlás
    - 8.3.4. Hangkivetés
    - 8.3.5. Hangbetoldás
  - 8.4. Mely tényezők határozzák meg a koartikulációt?
  - 8.5. Fonotaktikai szabályok
  - Összefoglalás
  - Kérdések
  - Irodalom
- 9. Szupraszegmentális jelenségek szerepe
  - 9.1. Definíció
  - 9.2. Dajkanyelvi sajátosságok
  - 9.3. A szupraszegmentális hangszerkezet funkciója
  - 9.4. Beszéddallam
  - 9.5. Hangsúly
  - 9.6. Hangerő
  - 9.7. Tempó
  - 9.8. Ritmus
  - 9.9. Szünet
  - 9.10. Hangszínezet
  - 9.11. A szupraszegmentális elemek észlelése
  - 9.12. Patológiás előfordulás
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 10. Az alkalmazott fonetikai kutatások jelentősége
  - 10.1. Az alkalmazott kutatások területei
  - 10.2. Beszédzavarok, hangképzési zavarok fonetikája
  - 10.3. Beszédtechnika
  - 10.4. Beszélő felismerése a beszédének fonetikai vizsgálata alapján
  - 10.5. A beszéd mesterséges előállítása, felismerése
  - 10.6. Adatbázisok
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 11. Fonetika és fonológia
  - 11.1. Mi a fonológia?
  - 11.2. Beszédhang és fonéma
  - 11.3. Fonológiai elméletek
    - 11.3.1. A fonológia lineáris elméletei
    - 11.3.2. Nem lineáris elméletek
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
  - Önellenőrző kérdéssor

« Előző | Következő »

# 11.3.1. A fonológia lineáris elméletei

Ebben a keretben a hangelemek egymástól elkülöníthető, diszkrét egységekként értelmeződnek. Ez a felfogás a 70-es évekig dominált, majd a problémák, melyek a keret rugalmatlanságából adódnak, szétfeszítették azt és alapvetően három irányzat rajzolódott ki: a strukturális, a megkülönböztető jegyes illetve a generatív fonológia.

11.3.1.1. Strukturális fonológia

Az amerikai leíró nyelvészek és a Prágai Nyelvészkör tagjai munkálták ki ezt az elméleti keretet. Alapegységének a fonémát tekintik, mely meghatározásuk szerint a hangok a lényeges tulajdonságainak az összegződése, a nyelvi rendszer elvont egysége. A fonémák rendszert alkotnak, ezek egymáshoz képest határozhatók meg leginkább. Hasonló tulajdonságaik alapján osztályokba rendeződnek, különbözőségeik szerint pedig oppozíciókat hoznak létre, pl. zöngés-zöngétlen párok. Ebben rejlik jelentésmegkülönböztető szerepük. Ha egy elemen múlik két szó közötti jelentéskülönbség, akkor azok minimál párok. Az egy tulajdonságban eltérő fonémák egymással korrelációt mutatnak, pl. időtartam öt-őt vagy ajakműködés üde-ide, képzés módja, stb. tekintetében. Azonban nem minden hangzónak van ilyen „párja”, ezek a páratlan fonémák, pl. az m hangnak nincsen zöngétlen párja (Kassai, 1998).

11.3.1.2. Jegystruktúra elmélet

Jakobson továbbfejlesztette a strukturalista elméletet, s arra jutott, hogy a jelentésmegkülönböztető szerep nem a fonéma egészének, hanem bizonyos tulajdonságainak következménye, ezek a megkülönböztető jegyek. Ebből következő a fonéma definíciója is módosul: Jakobson szerint az a megkülönböztető tulajdonságok egyidejű halmazaként értelmezhető. Ezen tulajdonságok közül hol az egyik, hol a másik válik fontossá, azaz a fonémák közötti távolság nem egyforma, azt inkább egy skálán kell értelmeznünk. Álljon itt egy példa erre: a szab/bab szópárban a fonématávolság nagyobb, mint a kész/kéz minimál pár esetén, azaz az előbbi esetben több tulajdonság van, amiben a páros eltér, míg utóbbi esetben csak a zöngésség (azaz egy tulajdonság) tekintetében látszik eltérés. Ennek jelentősége van pl. a fonotaktikai szabályok esetében. Jakobson összesítette a világ nyelveiben fellelhető beszédhangokat, s azt találta, hogy mintegy 16 megkülönböztető jegyből létrehozható a világ nyelveinek fonémaállománya. A beszéd tervezése során a beszélő ún. bináris döntéseket hoz (igen/nem). A magyar nyelv esetében 13 jeggyel egyértelműen jellemezni lehet a fonémákat (Kenesei, 2004).

11.3.1.3. Generatív fonológia

Ez az elmélet szintén a megkülönböztető jegyeket tekinti alapegységének, de a fonológiai elemzés ebben a keretben a megkülönböztető jegyekkel való műveletek formalizált szabályokban való leírása. Eltekint a fonéma fogalmától, a megkülönböztető jegyekkel végzünk műveleteket. Hiszen egy mögöttes (agyi reprezentáció) illetve egy felszíni (kiejtett beszédjelenség) alakot feltételez, a kettő között pedig a fonológiai szabályok közvetítenek (Kassai, 1998).

« Előző | Következő »