- ÉRTELMILEG ÉS TANULÁSBAN AKADÁLYOZOTTAK KÓRTANA
- Előszó
- Bevezető
- 1. fejezet: Fogyatékosság, fogyatékos emberek megítélése - WHO modellje
- 2. fejezet: A személyiség ösztönző rendszere
- 3. fejezet: Az emberi megismerés alapjelenségei
- 4. fejezet: Tanulás, megismerés
- 5. fejezet: Neuroanatómia, neurofiziológia
- 6. fejezet: Neuropathologia
- 7. fejezet: Idegrendszeri működés zavarok korai felismerése
  - 7.1. Újszülöttek, csecsemők reflex zavari, kóros tünetei
  - 7.2. Kisded- és gyermekkori zavarok
- 8. fejezet: Értelmi és tanulási zavarok okai
  - 8.1. PRÉNATÁLIS OKOK
    - 8.1.1. Szülők életkora és kockázatok (Biológiai okok)
    - 8.1.2. Központi idegrendszer fejlődési anomáliái
      - 8.1.2.1. Agy fejlődésének zavarai
    - 8.1.3. Magzati függelékek kóros állapotai
    - 8.1.4. Small for Gestational Date/Age (SGD/SGA)
    - 8.1.5. „Mit hozott magával az anyaméhből a magzat?”
      - 8.1.5.1. „Méhen belüli stressz”
    - 8.1.6. Epigenetika és mentális folyamatok
      - 8.1.6.1. Epigenetikai változásokhoz vezető okok
    - 8.1.7. fejezet: Biológiai kórokok
      - 8.1.7.1. Prion
      - 8.1.7.2. Genom
        - 8.1.7.2.1. Kromoszóma rendellenességek (kariopátiák)
          - Szomatikus kromoszómák számbeli rendellenességei
          - Szomatikus kromoszómák szerkezeti anomáliái
          - Nemi kromoszómák számbeli rendellenességei
          - Nemi kromoszómák szerkezeti anomáliái
      - 8.1.7.3. Anyagcsere betegségek
      - 8.1.7.4. Hormonrendszer zavarai és értelmi akadályozottság
  - 8.2. PERINATÁLIS OKOK
    - 8.2.1. Oxigénhiányos állapotok
    - 8.2.2. Császármetszés
    - 8.2.3. Születés közben bekövetkezett rendellenességek
  - 8.3. POSZTNATÁLIS OKOK
    - 8.3.1. Újszülöttek sárgasága (icterus neonatalis, bilirubinopathia)
    - 8.3.2. Fertőzések
    - 8.3.3. Daganatok
    - 8.3.4. Sérülések
    - 8.3.5. Poszttraumás stressz szindróma
    - 8.3.6. Szociális háttér
- 9. fejezet: ÉRZÉKELŐ SZERVRENDSZEREK ANOMÁLIÁI ÉS MENTÁLIS KÉPESSÉGEK
  - 9.1. Agnózia
  - 9.2. Neurofiziológia, neuropatológia
  - 9.3. Látás szervrendszere
  - 9.4. Hallás, egyensúlyozás szervrendszere
  - 9.5. Siketvakság
  - 9.6. Taktilis zavarok
- 10. fejezet: Gyermekkori pszichiátriai kórképek kialakulása
- 11. fejezet: Tanulási és értelmi zavarok pszichiátriai hátterei
  - 11.1. Depresszió
  - 11.2. Schizophrenia
- 12. fejezet: Érzelmi (emocionális) folyamatok és tanulási zavarok
  - 12.1. Késztetés (motiváció)
  - 12.2. Szorongás
  - 12.3. Gátlásos állapot
  - 12.4. Agresszió
- 13. fejezet: Központi idegrendszer tanulási és értelmi zavarokkal járó betegségei
- 14. fejezet: GYÓGYPEDAGÓGIAI KÉPZÉS SZEMPONTJÁBÓL FONTOSABB TÜNETCSOPORTOK, BETEGSÉGEK
  - 14.1. Parciális teljesítmény zavarok (Részképesség zavarok)
  - 14.2. Specifikus tanulási zavarok (iskolai teljesítmények zavarai)
    - 14.2.1. Diszlexia
    - 14.2.2. Diszkalkulia
    - 14.2.3. Diszgráfia
    - 14.2.4. Készségek kevert zavara
    - 14.2.5. Beszéd és a nyelv specifikus fejlődési zavarai
- 15. fejezet: Figyelemhiányos hiperaktivitás - Attention deficit hyperactivity disorder (ADHD)
  - 15.1. Kórtani háttér
  - 15.2. Figyelemhiányos hiperaktivitás típusai és tüneteik
- 16. fejezet: Cerebralis paresis (CP)
- 17. fejezet: Beszéd és nyelv fejlődési zavarai
  - 17.1. Beszédzavarok okai
  - 17.2. Beszédzavarok, beszédhibák
- 18. fejezet: DCD (Developmental Coordination Disorder)
- 19. fejezet: Magatartási fenotípus betegség (viselkedési zavar) és kognitív deficit
  - „Erőszakos gyerekek, agresszív felnőttek”
  - Gyermekkori regulációs zavarok
  - Serdülőkori problémás viselkedési formák
- 20. fejezet: Down-kór
- 21. fejezet: Fejlődés pervazív zavarai
  - 21.1. Autizmus spektrum betegség (ASB)
    - 21.1.1. Autizmus spektrum betegség (ASB, ASD) korai tünetei, tünetei
    - 21.1.2. Autizmus spektrum betegség (ASB, ASD) kóreredete
      - 21.1.2.1. Autizmusról az epigenetika tükrében
      - 21.1.2.2. Immunfolyamatok és autizmus
      - 21.1.2.3. Autizmus praenatalis és perinatalis rizikótényezői
      - 21.1.2.4. Szindrómás autizmus
      - 21.1.2.5. Kis penetranciájú gének
      - 21.1.2.6. Gyakori nukleotid változások (Single Nucleotid Variant SNV)
      - 21.1.2.7. További lókuszokon talált mutációk ASD betegekben
  - 21.2. Asperger-szindróma
  - 21.3. Máshova be nem sorolt PDD
  - 21.4. Gyermekkori dezintegratív betegség
- Irodalom

« Előző | Következő »

# 12.2. Szorongás

Szorongás pszichológiai betegség, a félelmi rendszer máladaptív (rosszul alkalmazkodó) működésének tudható be. A szorongás nem egyenlő a félelemmel, mert nincsen konkrét tárgya, valódi vagy vélt helyzetre kiváltott „hogyan ítéljük meg”. Elraktározódik a memóriában. Anatómiailag az amygdala a felelős a szorongásért. Biokémiai hátterében fellelhető a GABA receptor blokkolás, ami fokozza a szorongást, a szerotonin gátol is és aktivál is, az endogén ópiátok kellemes élményt biztosítanak.

Korspecifitás figyelhető meg kialakulásában. Fél éves korig a csecsemő tartózkodik az ismeretlen személytől, „fél”, egyéb események (esés, zuhanás, zaj) szintén félelmet váltanak ki benne. Kisdedek a sötétségtől, állatoktól, óvodások mesealakoktól félnek. Iskolásoknak van reális félelmük („mit szólnak?”), serdülőknek pedig speciális fóbiáik.

A fájdalom példa a szorongás kialakulására. A fájdalmat kiváltó külső és belső ingerek, mint „vészhelyzet”, mozgósítják a neuro-hormonális rendszert a védekezésre. Fájdalmakkal szemben – kivételektől eltekintve – gyakorlatilag nincsen adaptáció. A kellemes, de túlerős ingerek fájdalmat okozva szintén kiváltják a védekezést, elhárítást.

A fájdalmas hatások megismerése természetes távoltartási törekvéshez vezet. Ha a távoltartás indokolatlan, nem áll fenn a vészhelyzet, nincs ártalom, félelemről beszélünk.

Ha ártalmatlan – vélt vagy valós – helyzetek okozzák a félelmet, kialakul az egyénben a szorongás, majd túlkompenzálás lép fel az illetőben, veszélymentes feladat, helyzet tudata is szorongást okoz neki.

A szorongásban pszichés és szomatikus megnyilvánulások ötvöződnek. Pszichés komponenst a magatartás megváltozása jellemzi, egyes területeken fokozódik, másutt beszűkül az aktivitás (naphosszat „készül”, töpreng, aggódik).

Szomatizáció az érzelmi zavarok széles skálájú, színes spektrumú testi tünetekben való megjelenése. Gyermek- és serdülő korban 2-10%-ban fiordul elő. serdülő lányok körében gyakoribb. A szomatizáció kisiskolások hasfájásának 10-20%-ban okát képezi. Életkorral gyakorbbá válik és szélesedik a skálája. Szomatizáció miatt elakad(hat) a személyiség fejlődése.

Szomatikus megnyilvánulások egyrészt a test mozgásaiban észlelhetők (járkálás, gesztikulálás, mimika stb.), másrészt vegetativ tünetekben (izzadás, hasmenés, „gyomorgörcs”, fokozott vizelet kiválasztás, szapora légzés és szívverés) realizálódnak. Óvodások, iskolások gyakori hasfájásának 79%-ban a szorongás az oka [UPC, unexplained physical complaints, megmagyarázhatatlan testi tünetek (szerotonin diszreguláció!)].

Szorongás kialakulásának kockázati tényezői között megtaláljuk a szülők egészéget károsító hatásait gyermekükre, a család jelentősen csökkent szociális és gazdasági helyzetét, a gyermek elhanyagolását és endogén okként a szerotonin rendszer diszregulált működést.

Szorongással kapcsolatban megemlítésre méltó a szülői attitűd. Egyesek átmeneti állapotnak tekintik, majd elmúlik, nem foglalkoznak vele. Mások otthon „kezelik”. A segítőkész szülő stresszre gondol, lélektani hátteret feltételez, végül orvoshoz viszi a gyereket. Gyermekorvosok nem mindig ismerik fel, hogy mi miatt fordulnak hozzájuk. Nem foglalkoznak a pszichés és fizikai tünetek közti összefüggéssel, kizárólag szomatikus betegszemléletből kiindulva „kezelnek”. Szerencsés az a gyermek, akinek orvosa felismeri a szorongást a panaszok hátterében (UPC!).

Megjelenési formái: Szeparációs szorongás (3,5-!%), túlszorongás (3-4,5%), generalizált szorongás, szorongásos fóbia (szégyenlős, visszahúzódó, idegennel kapcsolatban félelem uralkodik rajta), pánikzavar (pl. asztmás gyerek előrevetített félelme a rosszulléttől, holott az adott helyzetben nincsen rá oka), szomatoform és disszociációs zavar.

Szorongással összefüggésben nem szabad megfelekezni a komorbiditásról, amely kétirányú. A betegség szorongást vált ki, az indokolatlan szorongás előidézi a betegség tüneteit (a folyamat asztmás betegben eljut a katasztrófa gondolatokig, „megfulladok”, a diszfunkciós gondolatokig, szeparációig.)

A szorongás rontja a tanulási készségeket, a szeparatív szorongás kifejezetten rontja mind óvodás, mind iskolás korban.

A kiváltó ok megszüntetése után rendszerint elmúlik a szorongás, súlyosabb esetekben egy másik okkal „újratermelődik”, és a jelenségek egymásra épüléséből pszichosis vagy neurosis alakulhat ki.

« Előző | Következő »