A történelem segédtudományai

- A történelem segédtudományai
- Heraldika
  - Tartalom
  - 1. Heraldika
    - 1.1 A heraldika fogalma, tárgya
    - 1.2 A heraldika elnevezésének eredete
    - 1.3 A heroldok Magyarországon
    - 1.4 A címer fogalma
    - 1.5 A címerek eredete
    - 1.6 Az élő heraldika kora
    - 1.7 A hanyatló heraldika kora
  - 2. A címer alkotórészei
    - 2.1 A címerpajzs
      - 2.1.1. A pajzsmező borításai
      - 2.1.2. A heraldikai színkánon
      - 2.1.3. A heraldikai bőrök
      - 2.1.4. A pajzsmező felosztása
      - 2.1.5. Mesteralakok
        - 2.1.5.1. A hasítás
        - 2.1.5.2. A vágás
        - 2.1.5.3. Szelés vagy harántosztás
        - 2.1.5.4. Kombinált osztások
      - 2.1.6. Részösszefoglalás
      - 2.1.7. Címerképek
        - 2.1.7.1. A címerképek használata
        - 2.1.7.2. Emberalakok
        - 2.1.7.3. Állatalakok
    - 2.2. A sisak
      - 2.2.1. A sisak mint rangjelölő
      - 2.2.2. A sisak ábrázolásának heraldikai szabályai
    - 2.3. A sisakdísz
    - 2.4. A sisaktakaró
      - 2.4.1. A sisaktakaró alkalmazási szabályai
    - 2.5. Külső díszek
      - 2.5.1. A pajzstartók
      - 2.5.2. A címersátor
      - 2.5.3. A címer szalag
    - 2.6. Címerleírás
    - 2.7. Címerszimbolika
    - 2.8. Címerjog
  - Tudásmérő
- Numizmatika
  - Tartalom
  - 1. A numizmatika fogalma
    - 1.1. A numizmatika elnevezésének eredete
    - 1.2. A numizmatika tárgya
    - 1.3. A pénz fogalma
    - 1.4. A numizmatika jelentősége
  - 2. Egy kis tudománytörténet
  - 3. Fontosabb numizmatikai alapfogalmak
  - 4. Az egyetemes pénzverés történetéből
  - 5. A magyarországi pénzverés történetéből
  - 6. A pénzhamisítás történetéből
  - 7. Könyvajánló
  - Tudásmérő
- Kronológia
  - Tartalom
  - 1. Kronológia
    - 1.1. A kronológia fogalma és rendeltetése
    - 1.2. Abszolút és relatív kronológia
    - 1.3 A kronológia alapkérdései
    - Feladatok
  - 2. Az időmérés kezdőpontjai
    - 2.1. Origók és érarendszerek
      - 2.1.1. Abszolút érarendszerek
        - 2.1.1.1. Az alexandriai világéra
        - 2.1.1.2. A konstantinápolyi (vagy bizánci) világéra
        - 2.1.1.3. A zsidó világéra
      - 2.1.2. Relatív érarendszerek
        - 2.1.2.1. Az ókori görög időszámítás
        - 2.1.2.2. Római időszámítás a város alapításától
        - 2.1.2.3. A diocletianusi éra
        - 2.1.2.4. A keresztény időszámítás
        - 2.1.2.5. A mohamedán aera
        - 2.1.2.6. További fontosabb archaikus érák
      - 2.1.3. Modern érarendszerek
        - 2.1.3.1. A francia forradalmi aera
        - 2.1.3.2. Az olasz fasiszta éra
        - 2.1.3.3. A sztálini szovjet forradalmi naptár
    - 2.2 A különféle érarendszerek átszámítási problémái
    - 2.3 Feladatok
  - 3. Mértékegységek az időszámításban
    - 3.1. Természetes mértékegységek az idő mérésében
      - 3.1.1. A nap
      - 3.1.2. A hónap
      - 3.1.3. Az év
    - 3.2. Mesterséges mértékegységek az idő mérésében
      - 3.2.1. A hét
      - 3.2.2. Az óra
      - 3.2.3. A perc
    - 3.3 Feladatok
  - 4. Naptári rendszerek
    - 4.1. Lunaris naptár
    - 4.2. Solaris naptár
    - 4.3. Lunisolaris naptár
    - 4.4. Precesszió, világidő, asztrológia
    - 4.5. A római naptár fejlődése
      - 4.5.1. A római parasztkalendárium
      - 4.5.2. A római lunaris naptár
      - 4.5.3. A római lunisolaris naptár
      - 4.5.4. A julianus naptár, azaz a római solaris naptár
        - 4.5.4.1. Szökőévek
        - 4.5.4.2. A szökőnap problémája
      - 4.5.5. A gregorianus naptár
        - 4.5.5.1. A Gergely-naptár elterjedése
    - 4.6 Feladatok
  - 5. A keresztény naptárhasználat gyakorlata
    - 5.1. Évkezdő napok (stilusok)
    - 5.2. Hitelesítő évjelölések
      - 5.2.1. Annus regni
      - 5.2.2. Annus pontificatus
      - 5.2.3. Indictio
      - 5.2.4. Epacta
      - 5.2.5. Concurrens
      - 5.2.6. Vasárnapi betű
      - 5.2.7. Aranyszám
    - 5.3 Feladatok
  - 6. A naptárhasználat magyarországi gyakorlata
    - 6.1. Római és keresztény napjelölési formák, bolognai napszámítás, csízió
    - 6.2. Királyi hadoszlások és a relatív időjelölés technikája
    - 6.3. A hónapok magyarországi elnevezései
  - Tudásmérő

« Előző | Következő »

# 4.4. Precesszió, világidő, asztrológia

Az időmérés mértékegységévé váló különböző bolygómozgások említett periodikus jelenségei mellett szót kell ejteni a Föld még egy periodikus mozgásáról, a precesszióról. A Földet a tengelye körüli forgás és a Nap körüli keringés mellett harmadikként egy a búgócsigákéhoz hasonló imbolygó mozgás is jellemzi. Ismert, hogy a Föld nem szabályosan gömb alakú, hanem ellipszoid, azaz az egyenlítő mentén kidudorodik, a sarkoknál pedig kissé belapul. Az egyenlítő és a sarkokon átfutó pólusvonal hossza között az előbbi javára kb. 43 kilométeres eltérés van. A Föld tengelyének dőltsége következtében a Nap gravitációs hatása másként érvényesül a hozzá közelebb eső dudorra, mint a távolabb lévő lapított részekre, ami úgy jelentkezik, hogy a Nap és a Hold is erős vonzást gyakorol az egyenlítői tömegtöbbletre, és a dőlt forgástengely irányát a keringési síkhoz igazítani igyekezve a tengelyt felállítani törekszik. Ezen erőhatások következtében a földtengely egy kúpalakot kirajzoló mozgásba kerül, amelynek iránya ellentétes mind a Föld forgásirányával, mind pedig a keringésével.

A Föld tengelyének a képzeletbeli kúppalástot kirajzoló mozgása 1 teljes kört nagyon hosszú idő alatt, 25 920 év alatt jár be, s ez a periodikus imbolygó mozgás a Föld tengelyének precessziója. A fogalom voltaképpen az instabil földtengely lassú előrenyomulására, elmozdulására utal, ami egyébként valójában iránya miatt hátráló mozgásként fogható fel.

A jelenség csillagászati vetületű leírásaként megállapítható, hogy a Föld keringési síkja tengelyének dőltsége következtében az Egyenlítő síkjával szöget zár be, amelynek mértéke 23,5°. E helyzet következménye az évszakok váltakozása, mivel egy adott szélességi kör mentén az év során változik a napsugarak hosszúsága és hajlásszöge. A Földnek a Naprendszeren belüli keringési síkját ekliptikának nevezik, de ez a fogalom használatos a Nap járása által leírt, a Földről égi körnek látszó fiktív pályára is. Ha elképzeljük ez utóbbi alapján az éggömböt, amelynek égbolti főkörén, az ekliptikán jár a Nap, a Föld egyenlítőjének síkját pedig égi egyenlítőként a képzeletbeli éggömbig kivetítjük, akkor azt fogjuk látni, hogy e két főkör, az ekliptika és az égi egyenlítő síkjai 23,5°-os szöget zárnak be egymással, és minden évben 2 pontban metszik egymást. Az első metszésponton március 21-én halad át a Nap, a másodikon pedig szeptember 22-én, amely metszéspontokat tavaszpontnak, illetve őszpontnak nevezzük. A Nap látszólagos égi útján akkor lép a déli féltekéről az északira, amikor áthalad a tavaszpont fiktív metszéspontján (ez a tavaszi napéjegyenlőség az északi féltekén). A naptárak szökőévszabályainak finomodása odavezetett, hogy e metszéspontok a naptári értelemben vett időt illetően nagyjából állandósulni tudtak. Más tekintetben viszont a precesszió változékonyságot idéz elő és okoz. Ha ugyanis a Föld forgástengelyének helyzete a precesszió következtében megváltozik, az hatással lesz az egyenlítő helyzetére is, miután az egyenlítő nem más, mint a Földnek a saját forgástengelyére merőleges főköre. Ha pedig változik a földi egyenlítő helyzete, akkor változni fog vele együtt az égi egyenlítőé is, hiszen az tulajdonképpen az előbbinek a kivetítése az éggömbre. Ennek az lesz a következménye, hogy az ekliptika és az égi egyenlítő a csillagos ég hátteréhez képest egyik évről a másikra nem ugyanott metszik egymást, hanem mindig egy kis elmozdulás következik be. Ezt a mozgást nevezzük a tavaszpont vándorlásának, ami végeredményben a Föld precessziós mozgásával magyarázható. A tavaszpont vándorlása a csillagképekhez képest a Napéval ellentétes irányú, „hátráló” mozgás az ekliptikán, amely 72 év alatt eredményez 1° elmozdulást. Miután pedig a precesszió végeredményben ciklikus mozgás, ezért ezek az 1°- os elmozdulások is folyamatosak, tehát a tavaszpont a földtengely 25 920 év alatt kúppalástot kirajzoló körének hosszú ciklusideje alatt ugyancsak bejár egy teljes kört (72x360=25 920) és visszatér kiindulási helyére, magyarán 25 920 év múlva ismét ugyanazon csillagkép ugyanazon állása látszik a tavaszpont elérésekor. A tavaszpont mozgásának útja a zodiákus végigjárásával csillagképből csillagképbe való vándorlás révén írható le.

A Föld forgástengelyének precessziója, illetve a tavaszpont vándorlása nincs közvetlen befolyással az emberiség időszámítására, naptári rendszereire, bár ugyanahhoz a görög csillagászhoz, a Kr. e. II. században élt Hipparkhoszhoz fűződik a felismerése, aki a lunisolaris naptár legpontosabb meghatározását adta 304 éves ciklusidőre vonatkozó javaslatával. Ugyanakkor más dimenziókban az asztrológia időegységként kezeli a precesszióból következő időszakokat, és az emberiség életében mély titkokat rejtő, nagy metafizikai jelentőséget tulajdonít ezeknek a nagyléptékű periódusoknak. Érdemes ezzel kapcsolatban idézni az asztrológiával is foglalkozó neves indológus, Baktay Ervin sorait A csillagfejtés könyve című munkájából.

„A Nap a tavaszpont precessziós útján 72 év alatt tesz meg egy fokot, 2160 év alatt halad át egy állatövi szakaszon (30°), 25 920 év alatt pedig bejárja az ekliptika egész körét. Az egész kört, a 25 920 éves ciklust Nagy Napévnek nevezzük, az egy-egy jegyre terjedő 2160 éves szakaszok a Nagy Napév hónapjai, a "világhónapok", az egy fokra jutó 72-esztendős út pedig egy-egy világnapnak felel meg. Ezeknek az időegységeknek rendkívül nagy a jelentőségük a Föld és az emberiség életében. Az egészséges, normális ember életkora 72 év, vagyis a precessziónak egy foknyi útja. Az ember normális hőmérséklete 36 fok, ez a 72-nek a fele, az egészséges ember érverése percenként átlag 72, percenként 18-szor veszünk lélegzetet, vagyis négypercenként 72 a lélegzések száma. Tudjuk, hogy a forgó Föld kb. 4 perc alatt fordul 1 fokot, tehát a Föld 1 foknyi elmozdulásának 72 lélegzetvétel felel meg, mint ahogy a precesszióban 72 év egyezett egy fokkal. Ha az ember 1 perc alatt 18 lélegzetet vesz, akkor egy nap – 24 óra – alatt 25 920-szor lélegzik, ugyanennyi a Nagy Napévben lepergő földi évek száma. Ezek a számok tehát igen mélyen gyökereznek a lét törvényében és rejtelmes, örök összefüggéseket tárnak fel.”

« Előző | Következő »