Elbeszélés a tömegkultúra korában

- Elbeszélés a tömegkultúra korában
- Tartalom
- Előszó
- Elméleti alapozás (Török Ervin)
  - 1. lecke: A tömegkultúra fogalmai
    - A „tömegkultúra”, „populáris kultúra” értékelő és leíró fogalmai
    - A tömegkultúra kialakulásának feltételei
    - Szakirodalom
  - 2. lecke: Elbeszélés és tömegkultúra
    - A modern társadalmi tér és az elbeszélések tere és ideje
    - Elbeszélés és montázs
    - Standardizáció és „mítosz”
    - Szakirodalom
  - 3. lecke: Ellenőrző kérdések
- Elbeszélés a populáris irodalomban (Török Ervin)
  - 4. lecke: A sci-fi és Jules Verne (tudományos fantasztikum és szórakoztatás)
    - Szakirodalom
  - 5. lecke: A krimi (Håkan Nesser: A gonosz arcai)
    - Szakirodalom
  - 6. lecke: A szingliregény és a Bridget Jones naplója (és az Állítsátok meg Terézanyut)
    - Szakirodalom
  - 7. lecke: Ellenőrző kérdések
- Elbeszélés a tömegfilmben (Füzi Izabella)
  - 8. lecke: Klasszikus narratíva
    - Formanyelvi és narratív jellemzők
    - Kitérő: A korai mozi és klasszikus narratíva
    - A klasszikus narratíva filmelméleti megközelítései
      - 1. Kritikai elméletek
      - 2. Kognitív-formalista elméletek
      - 3. Műfajelmélet
    - Szakirodalom
  - 9. lecke: Filmelemzés I.
    - Történet
    - Kerettörténet, expozíció
    - Karakterek
    - Kauzalitás
    - Kettős cselekményszál
    - Lezárás, megoldás
    - Műfajok versengése
  - 10. lecke: Posztklasszikus/posztmodern film
    - Kasszasikerfilmek („blockbuster”)
    - Látványosság, attrakció
    - A digitális kultúra hatása a kortárs filmre
    - Komplex narratíva és az idő
    - Szakirodalom
  - 11. lecke: Filmelemzés II.
    - Történet
    - Expozíció: történetek versengése
    - Konfliktus
    - A regény (filmbe beágyazott?) története
    - A film története
    - Film és regény mint öntükröző szerkezetek
  - 12. lecke: Kortárs televíziós sorozatok
    - Makro- és mikroszerkezet
    - Tipológia
    - Hatásmechanizmus
    - Szakirodalom
  - Ellenőrző kérdések
    - Tesztfeladatok
    - Nyitott kérdések

« Előző | Következő »

# 11. lecke: Filmelemzés II.

Felforgatókönyv (Stranger than fiction. Marc Forster, 2006)

## Fontos

Ez a fejezet csak akkor követhető, ha előtte legalább egyszer megnézi a filmet!

http://www.filmkatalogus.hu/Felforgatokonyv--dvd-f17760

A filmes önreflexió legtöbbször egyfajta kizökkentést vagy eltérítést jelent. Paradigmatikus esetei a filmkészítés vagy a filmi médium többé-kevésbé nyílt tematizálása vagy az arra való rejtett utalás, a szereplőként megjelenő rendezői alteregó, a nézői szituációra vagy a médiumra való utalás stb. Ezek a példák megakasztják a filmnézésbe való belefeledkezés élményét vagy a történetbe való elmerülést, ezért általában a kritika ezeket az alkotásokat az öntudatosságként értett önreflexió megnyilvánulásaként ünnepli. A nézőnek ezeket az eseteket úgy kell értelmeznie, hogy amit nézek, az nem a valóság, hanem film, vagy pusztán a valóság illúziója, a szereplők nem hús-vér emberek, hanem színészek. A magasművészeti önreflexió ezen esetei magának a reprezentációnak az aktusát helyezik előtérbe, ezzel szemben a „populáris” önreflexió a történet szintjén jelenik meg, például úgy, hogy a történet megalkotása akadályba ütközik, mivel az a tapasztalat vagy tudás, mely benne, általa megfogalmazódik nem narrativizálható. Míg a klasszikus narratíva az elbeszélői öntudatosságot meglehetősen korlátozza (például Az élet csodaszép-ben a mennyei kerettörténet által elleplezi), és a valóságbenyomás fokozására törekszik, a posztklasszikus és/vagy posztmodern film legtöbbször a történet szintjén építi be az önreflexív jegyeket például az egymásba ágyazott történetek megsokszorozásával, hierarchiájuk elbizonytalanításával, a történetre vonatkozó nézőpontok pluralitásával és végső soron a nézői történetalkotás elbizonytalanításával.

« Előző | Következő »