A történelem segédtudományai

- A történelem segédtudományai
- Heraldika
  - Tartalom
  - 1. Heraldika
    - 1.1 A heraldika fogalma, tárgya
    - 1.2 A heraldika elnevezésének eredete
    - 1.3 A heroldok Magyarországon
    - 1.4 A címer fogalma
    - 1.5 A címerek eredete
    - 1.6 Az élő heraldika kora
    - 1.7 A hanyatló heraldika kora
  - 2. A címer alkotórészei
    - 2.1 A címerpajzs
      - 2.1.1. A pajzsmező borításai
      - 2.1.2. A heraldikai színkánon
      - 2.1.3. A heraldikai bőrök
      - 2.1.4. A pajzsmező felosztása
      - 2.1.5. Mesteralakok
        - 2.1.5.1. A hasítás
        - 2.1.5.2. A vágás
        - 2.1.5.3. Szelés vagy harántosztás
        - 2.1.5.4. Kombinált osztások
      - 2.1.6. Részösszefoglalás
      - 2.1.7. Címerképek
        - 2.1.7.1. A címerképek használata
        - 2.1.7.2. Emberalakok
        - 2.1.7.3. Állatalakok
    - 2.2. A sisak
      - 2.2.1. A sisak mint rangjelölő
      - 2.2.2. A sisak ábrázolásának heraldikai szabályai
    - 2.3. A sisakdísz
    - 2.4. A sisaktakaró
      - 2.4.1. A sisaktakaró alkalmazási szabályai
    - 2.5. Külső díszek
      - 2.5.1. A pajzstartók
      - 2.5.2. A címersátor
      - 2.5.3. A címer szalag
    - 2.6. Címerleírás
    - 2.7. Címerszimbolika
    - 2.8. Címerjog
  - Tudásmérő
- Numizmatika
  - Tartalom
  - 1. A numizmatika fogalma
    - 1.1. A numizmatika elnevezésének eredete
    - 1.2. A numizmatika tárgya
    - 1.3. A pénz fogalma
    - 1.4. A numizmatika jelentősége
  - 2. Egy kis tudománytörténet
  - 3. Fontosabb numizmatikai alapfogalmak
  - 4. Az egyetemes pénzverés történetéből
  - 5. A magyarországi pénzverés történetéből
  - 6. A pénzhamisítás történetéből
  - 7. Könyvajánló
  - Tudásmérő
- Kronológia
  - Tartalom
  - 1. Kronológia
    - 1.1. A kronológia fogalma és rendeltetése
    - 1.2. Abszolút és relatív kronológia
    - 1.3 A kronológia alapkérdései
    - Feladatok
  - 2. Az időmérés kezdőpontjai
    - 2.1. Origók és érarendszerek
      - 2.1.1. Abszolút érarendszerek
        - 2.1.1.1. Az alexandriai világéra
        - 2.1.1.2. A konstantinápolyi (vagy bizánci) világéra
        - 2.1.1.3. A zsidó világéra
      - 2.1.2. Relatív érarendszerek
        - 2.1.2.1. Az ókori görög időszámítás
        - 2.1.2.2. Római időszámítás a város alapításától
        - 2.1.2.3. A diocletianusi éra
        - 2.1.2.4. A keresztény időszámítás
        - 2.1.2.5. A mohamedán aera
        - 2.1.2.6. További fontosabb archaikus érák
      - 2.1.3. Modern érarendszerek
        - 2.1.3.1. A francia forradalmi aera
        - 2.1.3.2. Az olasz fasiszta éra
        - 2.1.3.3. A sztálini szovjet forradalmi naptár
    - 2.2 A különféle érarendszerek átszámítási problémái
    - 2.3 Feladatok
  - 3. Mértékegységek az időszámításban
    - 3.1. Természetes mértékegységek az idő mérésében
      - 3.1.1. A nap
      - 3.1.2. A hónap
      - 3.1.3. Az év
    - 3.2. Mesterséges mértékegységek az idő mérésében
      - 3.2.1. A hét
      - 3.2.2. Az óra
      - 3.2.3. A perc
    - 3.3 Feladatok
  - 4. Naptári rendszerek
    - 4.1. Lunaris naptár
    - 4.2. Solaris naptár
    - 4.3. Lunisolaris naptár
    - 4.4. Precesszió, világidő, asztrológia
    - 4.5. A római naptár fejlődése
      - 4.5.1. A római parasztkalendárium
      - 4.5.2. A római lunaris naptár
      - 4.5.3. A római lunisolaris naptár
      - 4.5.4. A julianus naptár, azaz a római solaris naptár
        - 4.5.4.1. Szökőévek
        - 4.5.4.2. A szökőnap problémája
      - 4.5.5. A gregorianus naptár
        - 4.5.5.1. A Gergely-naptár elterjedése
    - 4.6 Feladatok
  - 5. A keresztény naptárhasználat gyakorlata
    - 5.1. Évkezdő napok (stilusok)
    - 5.2. Hitelesítő évjelölések
      - 5.2.1. Annus regni
      - 5.2.2. Annus pontificatus
      - 5.2.3. Indictio
      - 5.2.4. Epacta
      - 5.2.5. Concurrens
      - 5.2.6. Vasárnapi betű
      - 5.2.7. Aranyszám
    - 5.3 Feladatok
  - 6. A naptárhasználat magyarországi gyakorlata
    - 6.1. Római és keresztény napjelölési formák, bolognai napszámítás, csízió
    - 6.2. Királyi hadoszlások és a relatív időjelölés technikája
    - 6.3. A hónapok magyarországi elnevezései
  - Tudásmérő

« Előző | Következő »

# 5. A keresztény naptárhasználat gyakorlata

Miről szól ez a fejezet?

Ebben a fejezetben a keresztény naptárhasználat legfontosabb ismereteit foglaltuk össze. Ezen datálási formák jelentőségét növeli, hogy magyar történeti forrásokban is találkozhatunk velük.

Tanulási tipp

A fejezet ismereteinek elsajátítását megkönnyíti, ha a keresztény naptár használatát mutató írott forrásokat keres, illetve ha megpróbál egy-egy dátumot az alább leírt módszerekkel megadni.

A keresztény naptárhasználat kereteit alapvetően meghatározta, hogy az időszámítás a keleti kereszténységben a bizánci világérát követte, míg a nyugati latin keresztény térségben a Krisztus születésétől induló számítást alkalmazták különböző évkezdő napokkal. Közös vonás volt mindazonáltal, hogy a középkor századaiban mindkét térség naptárhasználata a julianus naptáron alapult. Az alábbiakban a nyugati keresztény naptárhasználat sajátosságait áttekintve a római és a keresztény napjelölés alkalmazási gyakorlata, a középkori évkezdő napok változatai, továbbá a hitelesítő évjelölések módozatai érdemelnek főleg kiemelést.

A középkor századaiban hosszú ideig megtartották az ókori római napjelölést, amelyben a latin hónapnevek is változatlanul továbbéltek. Hónapon belül mindössze 3, határnapként kezelt napnak volt külön elnevezése, amelyek sorából a Kalendae a hónap első, a Nonae az 5-ik vagy 7-ik, az Idus pedig a 13-ik vagy 15-ik napját jelölte. Az utóbbi határnapok magasabb napszámai (7, 15) mindössze 4 hónapban (Martius, Maius, Iulius, Oktober) érvényesültek, míg a többi 8 hónapban a Nonae 5-ének, az Idus pedig 13-ának felelt meg. Ha a datált esemény nem határnapra esett, akkor a viszonyítás során felhasználták részint a szomszédos napok megnevezésére a pridie (’megelőző nap’) és a postridie (’rákövetkező nap’) kifejezéseket, részint pedig 1-nél nagyobb naptávolságok jelölésére az eltérés mértékét kifejező sorszámneveket. Fontos tudni, hogy a rómaiak a határnapokat megelőző idő irányából fejezték ki a naptávolság viszonyítását – tulajdonképpen visszafelé számoltak –, ráadásul a naptávolságba a határnapot, valamint a végnapot egyaránt beleszámították, s ezáltal mai gyakorlatunkhoz képest 1 nappal mindig hosszabbnak mutatkoznak időtávjaik (ez 1 hetes különbséget 8 naposnak mondták).

A középkorban azonban a római mellett a X-XI. századtól felerősödött és általánosan elterjedt az egyházi ünnepek szerinti napjelölés. Ennek a keltezési formának szembetűnő vonása, hogy eltűnnek benne a hónapnevek. Vagy közvetlenül azt jelölték, hogy egy esemény melyik egyházi ünnepre esett, vagy pedig a közeli ünnepekhez viszonyították a történések idejét. A viszonyítás a keresztény napjelölésben mindkét irányban lehetséges. A keltezés eszköztárába ugyancsak beletartozott a szomszédos napokra történő külön utalás – in vigilia (’az előző napon’), in crastino (’másnap’) – továbbá az ünnep utánra értett 1 vagy 2 hetes időtávok – in octavis (’8 napra rá = 1 hét múlva’), in quindenis (’15 napra rá = 2 hét múlva’) megadása. Emellett a hét napjainak elnevezését is felhasználták viszonyítási pontokként mind a támpontul szolgáló ünnep előtti, mind az utáni időre. Egy-egy napot jellemzően igen sokféleképpen lehet datálni részint a változatos viszonyítási lehetőségek, részint pedig az ünnepek – lat. festum, festi (n) – nagy száma miatt. Ugyancsak megjegyzést érdemel, hogy az ünnepek megtartása nem mindig teljesen ugyanakkorra esett mindenütt a keresztény világban, mert a helyi szokások befolyásolhatták rendjüket. Például Szent Bernát ünnepét a katolikus világ augusztus 20-án tartja, ám mert Magyarországon az augusztus 20-ra eső Szent István király ünnepe felülírja ezt, emiatt nálunk augusztus 19. számít Bernát ünnepének. Mindenesetre a dátumszámításokban figyelemmel kell lenni az egyes korszakok és térségek eltérő gyakorlatára.

A keresztény naptár ünnepei 2 típusúak; megkülönböztetjük az ún. állandó ünnepeket (festa immobilia), illetve a változó ünnepeket (festa mobilia). Előbbiek jellemzően az évnek mindig ugyanarra a napjára estek (kivéve azokat az eseteket, amikor valamely fontos változó ünnep – elsősorban a húsvét és a pünkösd – miatt áttették abban az évben egy másik napra). A legfontosabb állandó ünnepeket karácsony (december 25-26.), vízkereszt (január 6.), a Mária-ünnepek és a legkülönbözőbb szentek napjai jelentik A változó ünnepek az egymást követő években más-más napokra estek, még ha előre meghatározott és meghatározható módon is. A legfontosabb változó ünnep a húsvét (Pascha), amelynek mozgása közvetlenül vagy közvetve befolyással van a változó ünnepek többségének naptári elhelyezkedésére. A húsvét a legfontosabb keresztény ünnep, egyszersmind a középkori időszámítás és a keresztény egyházi év alapja. Eredetileg a húsvétról, Jézus kereszthalálának napjáról a zsidó Peszah-ünnep előestéjén, a zsidó naptárban Níszán havának 15. napján emlékeztek meg. A II. századtól viszont a húsvétot mint Jézus feltámadásának napját kezdték ünnepelni a Níszán 15-re következő vasárnapon. A továbbiakban már arra is tekintettel voltak, hogy az ünnep a tavaszi napéjegyenlőség utánra essék. Végül Kr. u. 325-ben a niceai zsinat olyan rendelkezést hozott, miszerint a húsvétnak mindig a tavaszi napéjegyenlőséget követő első holdtölte utáni első vasárnapra kell esnie. Ennek megfelelően – ha március 21. holdtölte volt és szombatra esett – a legkorábbi húsvét március 22-én lehet, a legkésőbbi pedig – amennyiben március 20-án volt a holdtölte, a következőre pedig április 18-án került sor, esetleg éppen vasárnapi napon, ami után még egy hetet várni kell – április 25-re húzódhat ki. Összességében 35 lehetséges napja van a húsvétnak, azaz 35 naptári táblában lehet az összes előforduló húsvétállást feltüntetni. A húsvét mellett a rákövetkező 50. napon esedékes pünkösd (Pentecoste), valamint a megelőzően tartandó nagyböjt (Quadragesima) jelentik a húsvéti ünnepkör legfontosabb változó ünnepeit, de nagy a jelentőségük a vasárnapoknak is a változó ünnepek tekintetében. Változó ünnephez kötődő keletjelöléseket csak az adott évre érvényes naptár ismeretében lehet mai dátumformára átszámítani.

« Előző | Következő »