Fonetika és fonológiai ismeretek szerepe a beszéd- és nyelvi zavarok diagnosztikájában, terápiájában

- Fonetika és fonológiai ismeretek szerepe a beszéd- és nyelvi zavarok diagnosztikájában, terápiájában
- Bevezetés, célkitűzések
- 1. Nyelv és beszéd: avagy a nyelvészeti ismeretek szerepe a beszéd- és nyelvi zavarok diagnosztikájában és terápiájában
  - 1.1. Logopédiai tevékenység meghatározása
  - 1.2. Nyelvészeti szempontok és logopédia
  - 1.3. Funkcióterület szerinti besorolás
  - 1.4. Kvalitatív értékelés fontossága
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 2. Bevezetés. A fonetika tárgya, meghatározása, történetének főbb szereplői. Beszédhang és fonéma.
  - 2.1. A fonetika tárgya
  - 2.2. A fonetika, mint interdiszciplináris tudományterület
  - 2.3. A fonetika területei
  - 2.4. Fonetika típusai
  - 2.5. A fonetika rövid története
  - 2.6. A beszéd folyamata
  - 2.7. A fonetika illetve a fonológia alapegységei
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 3. A beszéd mint neurofiziológiai műveletsor, idegi bázis.
  - 3.1. Az agyról
  - 3.2. A lebenyek élettana
  - 3.3. Agy és nyelv viszonyáról röviden (Ahlsen, 2006)
  - 3.4. Elektrofiziológiai eljárások
  - 3.5. Funkcionális képalkotó eljárások
  - 3.6. Kettős út modell
  - 3.7. A kisagy és nyelv kapcsolata
  - 3.8. Patológiás előfordulás- szerzett nyelvi zavar
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 4. A beszéd képzése. Beszédszervek: tüdő, gége, toldalékcső szerepe a hangképzésben
  - 4.1. A beszédszervek anatómiája
    - 4.1.1. Tüdő- légzési szakasz
    - 4.1.2. A gége – a zöngeképzés szakasza
    - 4.1.3. Toldalékcső- artikulációs szakasz
  - 4.2. A toldalékcső szerepe a hangképzésben
  - 4.3. A hangzók szerkezete
  - 4.4. Az artikulációs bázis
  - 4.5. Patológiás előfordulások
  - Összefoglalás
  - Kérdések
  - Irodalom
- 5. A beszéd észlelése. A hallás folyamata. Beszéd és hallás.
  - 5.1. A hallás szervei, folyamata
  - 5.2. Hallástartomány
  - 5.3. Észlelés
  - 5.4. Észlelést segítő tényezők
  - 5.5. Percepciós bázis
  - 5.6. Patológiás előfordulások
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 6. A beszéd, mint akusztikai jelsorozat
  - 6.1. Akusztika
  - 6.2. Akusztikai alapfogalmak
  - 6.3. Beszéd és akusztika
  - 6.4. Magánhangzók
  - 6.5. Mássalhangzók
  - Összefoglalás
  - Kérdések
  - Irodalom
- 7. A magyar beszédhangok állománya: magánhangzók és mássalhangzók
  - 7.1. A hangzók univerzális mechanizmusa
  - 7.2. A hangzók képzésének mechanizmusa (Gósy, 2004)
  - 7.3. Artikulációs konfiguráció
  - 7.4. Fonéma vagy sem?
  - 7.5. Nemzetközi Fonetikai Ábécé
  - 7.6. A beszédhangok osztályozása
  - 7.7. A magánhangzók osztályozása
  - 7.8. A mássalhangzók
    - 7.8.1. A keletkező akadály szerinti teljes felosztás (nem csak a magyar nyelvben megtalálható módok)
    - 7.8.2. A magyarra jellemző képzési módok
    - 7.8.3. A képzés helye
    - 7.8.4. Hangszalagműködés
    - 7.8.5. Időtartam
  - 7.9. Másodlagos artikuláció
  - 7.10. Fonetikai átírásról röviden
  - 7.11. Patológiás előfordulások
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 8. A koartikuláció
  - 8.1. A koartikuláció definíciója
  - 8.2. A fonetikai koartikuláció
  - 8.3. A fonológiai koartikuláció
    - 8.3.1. Hasonulás
    - 8.3.2. Mássalhangzó összeolvadás
    - 8.3.3. Mássalhangzó rövidülés, nyúlás
    - 8.3.4. Hangkivetés
    - 8.3.5. Hangbetoldás
  - 8.4. Mely tényezők határozzák meg a koartikulációt?
  - 8.5. Fonotaktikai szabályok
  - Összefoglalás
  - Kérdések
  - Irodalom
- 9. Szupraszegmentális jelenségek szerepe
  - 9.1. Definíció
  - 9.2. Dajkanyelvi sajátosságok
  - 9.3. A szupraszegmentális hangszerkezet funkciója
  - 9.4. Beszéddallam
  - 9.5. Hangsúly
  - 9.6. Hangerő
  - 9.7. Tempó
  - 9.8. Ritmus
  - 9.9. Szünet
  - 9.10. Hangszínezet
  - 9.11. A szupraszegmentális elemek észlelése
  - 9.12. Patológiás előfordulás
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 10. Az alkalmazott fonetikai kutatások jelentősége
  - 10.1. Az alkalmazott kutatások területei
  - 10.2. Beszédzavarok, hangképzési zavarok fonetikája
  - 10.3. Beszédtechnika
  - 10.4. Beszélő felismerése a beszédének fonetikai vizsgálata alapján
  - 10.5. A beszéd mesterséges előállítása, felismerése
  - 10.6. Adatbázisok
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
- 11. Fonetika és fonológia
  - 11.1. Mi a fonológia?
  - 11.2. Beszédhang és fonéma
  - 11.3. Fonológiai elméletek
    - 11.3.1. A fonológia lineáris elméletei
    - 11.3.2. Nem lineáris elméletek
  - Összefoglalás
  - Kérdések, feladatok
  - Irodalom
  - Önellenőrző kérdéssor

« Előző | Következő »

# 9.4. Beszéddallam

A beszéddallam az alapfrekvencia folyamatos és célzott változtatásának eredménye. A zönge frekvenciájának változtatásával a beszéd egyes részei magasabban vagy alacsonyabban szólaltathatók meg, ezen változtatások, s egymáshoz való viszonyuk szintaktikai illetve szemantikai szempontból is funkcióval bírhat. A nyelveket az alaphangmagasság által kifejezett nyelvi funkció alapján két csoportba lehet besorolni: tonális és nem tonális nyelvek. Előbbiekre jellemző, hogy a hang magasságának változtatásával képesek a szavak jelentésének megkülönböztetésére, ilyen pl. a szlovén, a kínai vagy a norvég nyelv. A nem tonális nyelvek esetében az alaphangmagasság változtatásának nincsen ilyen jelentésmegkülönböztető szerepe a szavakat illetően, ilyen pl. a magyar nyelv is, azaz a magyar a zönge változásait, mint szupraszegmentális elemet használja (Gósy, 2004).

A dallam alkotói a hangmenetek, melyek a zönge modulálásából állnak. Ötféle dallammenetről beszélhetünk, ezek:

- ereszkedő

- emelkedő

- eső

- szökő

- lebegő

Ugyanazon frekvencia változtatása hosszabb időtartamban ereszkedés vagy emelkedés, míg rövidebb időtartamban esés vagy szökés. Ezek összekapcsolódhatnak, így jönnek létre a különböző dallamformák, pl. eső-ereszkedő, stb. A dallamok dallamszerkezetet alkotnak. Egy adott nyelvi szerkezetnek megfelelő dallam a frázis.

A magyarra az ereszkedő dallammenet jellemző, tehát a közlés eleje általában magasabb, majd ez különféle módokon csökken, kiindulásnak vegyük a kijelentő mondat mintáját. Ehhez képest a felkiáltó, felszólító mondatok dallama eső illetve ereszkedő lehet, az előbbieknek kissé meredekebben csökken a frekvenciaértékük, de általában igaz rájuk, hogy magasabb frekvenciaértékről indulva viszonylag rövid idő alatt csökken az alaphangmagasság értéke, s a közlés végére jut el a legalacsonyabb frekvenciaértékre.

A kérdéseket illetően nagyobb a sokszínűség a típusok miatt. Alapvetően két nagyobb csoportot különíthetünk el, jelenleg csak ezekkel foglalkozunk röviden: kérdőszavas és eldöntendő kérdések. Előbbiek hasonlítanak a fentebb ismertetett felszólító és felkiáltó mondatok dallammintázatához (az indítás után ereszkedés figyelhető meg). Az eldöntendő kérdéseket illetően alapvetően három csoportról beszélhetünk:

- egy szótagú: nincs frekvenciacsökkenés a szótag második felében, emelkedés van, pl. Én?

- két szótag: több fajtája lehet, dallamemelkedés jellemző az utolsó szótagon, amit követhet csökkenés, pl. Függönyt?

- három vagy több szótagú: általában az utolsó előtti szótagon emelkedik a dallam és az utolsó leesik, pl. Kitakarítottátok a lakást?

Az óhajtó mondatokra többféle dallam jellemző, általában enyhén emelkedő és a közlés második felében lebegő.

Azt a tartományt, melyen belül az alaphangmagasságot tudjuk változtatni, nevezzük az adott közlés hangterjedelmének. A beszédhangfekvés pedig az a frekvenciatartomány, amelyben az alaphangunkat tartjuk, ennek megítélése (magas vagy mély) erősen szubjektív döntés eredménye (Gósy, 2004).

« Előző | Következő »